печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Трубінській І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року про направлення справи за підсудністю, дана цивільна справа надійшла в провадження судді Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л. для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою судді від 26 січня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що зазначена справа перебуває в провадженні суду із січня 2021 року, у справі неодноразово призначалися судові засідання, а саме: на 11 березня 2021 року, у дане судове засідання позивачкою подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Наступну дату судового розгляду визначено на 28 квітня 2021 року, в дане судове засідання позивачка також не з`явилась, подала клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою.

У наступне судове засідання, призначене на 09 липня 2021 року позивачка також не з`явилась, подала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою.

В судове засідання, призначене на 17 серпня 2021 року позивачка також не з`явилася, подала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою.

17 серпня 2021 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

В судове засідання, призначене на 30 вересня 2021 року позивачка також не з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2021 року позивачка також не з`явилась, подала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою.

У судове засідання, призначене на 26 січня 2022 року позивачка також не з`явилась, подала клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою.

У судове засідання, призначене на 22 лютого 2022 року позивачка також не з`явилась, подала клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформаційного листа №1954 від 22.11.2021 року від КНП «Консультативно -діагностичний центр» Печерського району міста Києва ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за медичною допомогою не зверталася, жодних виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого лікар ОСОБА_3 не видавала. Надана копія виписки ОСОБА_1 є підробкою.

Крім того, на адвокатські запити адвоката Медіна В.Г., ТОВ "Євролаб" 23.11.2021 та 02.02.2022 року надано інформацію про те, що результати дослідження під номером 785937 і реєстраційними номерами 25191 та 25058 на ім`я ОСОБА_1 товариством не видавалися.

Крім того, із довідок про результати дослідження від 28.09.2021 та 18.02.2022, наданих позивачкою на підтвердження хвороби на COVID-19 вбачається, що вони видані під одним реєстраційним номером 25058, що викликає сумнів у їх справжності.

Тобто, судом не можуть бути прийняті до уваги докази поважності причин неявки в судові засідання, що надані позивачкою.

Згідно з ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з правовою позицією Верховного суду в постанові від 21.09.2020 справа № 658/1141/18, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року в справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року в справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року в справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року в справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року в справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року в справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року в справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року в справі № 522/22303/14-ц.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з положеннями, визначеними в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Крім того, суд вказує, що зазначена справа перебуває в провадженні судді із січня 2021 року, тобто більше року, при тому, як ст. 275 ЦПК України імперативно встановлює строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За вищевикладених обставин суд, вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року забезпечено позов шляхом зупинення виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем 28 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1660 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2 948 547 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.44, 158, 223, 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.Л. Бусик