Справа № 451/1864/21
Провадження № 2/451/190/22
РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

04 травня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

при секретарі судового засідання Федорук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк»; треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позов до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просить виконавчий напис №2565 від 04 вересня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення в розмірі 6584292 грн 10 коп. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог щодо предмета позову представник позивача покликається на те, зокрема, що 24.12.2021 він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№67983884 про примусове виконання виконавчого напису №2565 та арешт майна боржника за кредитним договором LVRDGK від 30.04.2008, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк». 04.09.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. видано виконавчий напис, який зареєстровано за №2565 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №LVRDGK, посвідченого 30.04.2008 року приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. за реєстровим №1308, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задоволити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 31144,46 долари США, заборгованість за відсотками - 44 501,80 доларів США, комісія - 11 048,49 доларів США; пеня - 164 452,77 доларів США, що всього становить 251 147 доларів США 52 центи, що за курсом НБУ на 21.05.2019 року становить 6 580 792 грн 10 коп. Витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Строк, за який проводиться стягнення, одинадцять років один день, а саме з 30.04.2008 року по 21.05.2019 року. Вважає, що виконавчий напис №2565 від 04.09.2019 вчинений приватним нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства України.

Представницею відповідача 03.05.2022 на розгляд суду подано письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до вимог яких остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на дотримання нотаріусом вимог чинного законодавства під час вчинення виконавчого напису(а.с.103-109).

У судове засідання сторони та треті особи участі уповноважених представників не забезпечили.

Заяви, клопотання учасників справи

Позивачем подано заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів(а.с.21, 24-26).

Третьою особою - приватним нотаріусом Дніпровського МНО Боднар І.М. на виконання ухвали суду від 04.01.2022 надано належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено(а.с.46-82).

01.03.2022 Позивачем подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача(а.с.90).

31.03.2022 позивачем заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи(а.с.97).

Позивач подав на розгляд суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.112).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 31.12.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 04.09.2019 №2565 у виконавчому провадженні №67983884 (а.с.33-35).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.39-40).

Ухвалами Радехівського районного суду Львівської області від 01.03.2022 та від 31.03.2022 відкладено розгляд справи(а.с.91, 98).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

30.04.2008 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №LVRDGK(а.с.7-9).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 30.06.2016 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (р/ НОМЕР_3 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ) стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1777896 гривень 33 копійки (один мільйон сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 33 копійки), з них - 670228 гривень 79 копійок заборгованість за кредитом, 633928 гривень 84 копійки заборгованість по процентах за користування кредитом, 150938 гривень 70 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом та 322800 гривень пені і штрафу, що за курсом 21 гривня 52 копійки за один долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 30.09.2015 року, складає 82 616 доларів США(а.с.16-18).

04.09.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис, який зареєстровано за №2565, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №LVRDGK, посвідченого 30.04.2008 року приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. за реєстровим №1308, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задоволити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 31144,46 долари США, заборгованість за відсотками - 44 501,80 доларів США, комісія - 11 048,49 доларів США; пеня - 164 452,77 доларів США, що всього становить 251 147 доларів США 52 центи, що за курсом НБУ на 21.05.2019 року становить 6 580 792 грн 10 коп. Витрати повязані з вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Строк за який проводиться стягнення, одинадцять років один день, а саме з 30.04.2008 року по 21.05.2019 року(а.с.47).

14.01.2019 державним виконавцем Радехівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Ситар В.З.відкрито виконавче провадження №58063272 з примусового виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 30.06.2016 (а.с.13).

24.12.2021 державним виконавцем Ситар В.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №67983884 на підставі виконавчого напису №2565, виданого 04.09.2019 та постановлено звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.15).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису та невизнанням позивачем суми заборгованості за вчиненим виконавчим написом.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми

Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про нотаріат».

За приписами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 цього Кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Відповідно до п.3.1. Глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пунктами 3.3., 3.4. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку».

Згідно стаття 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

У відповідності до підпункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання заборгованості, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; г)довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд дійшов до висновку про те, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Відповідно до статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Як на одну із підстав для скасування виконавчого напису нотаріуса позивач посилається на те, що відсутній документ, про надіслання вимоги позивачу про наявність боргу.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Ненадання доказів щодо повідомлення боржника та недотримання тридцятиденного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. У такому випадку боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та кредитором щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 (провадження № 61-26838св18), від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16 (провадження № 61-28093св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17 (провадження № 61-17565св18).

У відзиві відповідач посилається на те, що позивачу на його адресу було направлено письмову вимогу про усунення порушень за договором, докази направлення та текс вимоги наявний у матеріалах справи.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем (іпотекодавцем) вимоги банку щодо усунення порушень, а відповідачем не було спростовано твердження позивача про її неотримання. Так, відповідачем не надано документів, що підтверджують надіслання вимоги про усунення порушення позивачу у відповідності до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що вказує на порушення процедури вчинення виконавчого напису.

Із матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» у червні 2016 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №LVRDGK від 30.04.2008 року, яка станом на 30.06.2016 року становить 1777896 гривень 33 копійки (один мільйон сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 33 копійки), з них - 670228 гривень 79 копійок заборгованість за кредитом, 633928 гривень 84 копійки заборгованість по процентах за користування кредитом, 150938 гривень 70 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом та 322800 гривень пені і штрафу, що за курсом 21 гривня 52 копійки за один долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 30.09.2015 року, складає 82 616 доларів США.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» скористався передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором №LVRDGK від 30.04.2008.

Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, вказує на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Так, із долученої до матеріалів справи копії судового рішення у справі № 451/1461/15-ц вбачається, що у позовній заяві банк вказував про наявність заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 633 928 гривень 84 коп (за курсом 21 гривня 52 копійки за один долар США, відповідно до розпорядження НБУ від 30.09.2015 року, складає 29 457,6208 доларів США). У оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса від 04.09.2019 року зазначено, що заборгованість за відсотками становить 44 501,80 доларів США. Із наведеного вбачається, що після звернення до суду із позовам банк продовжував нараховувати відсотки за кредитом.

З огляду на вказане та ту обставину, що АТКБ «Приватбанк» скористався передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором №LVRDGK від 30.04.2008, шляхом звернення до суду із позовом, після чого продовжував нараховувати відсотки за кредитом, суму заборгованості позивача перед банком не можна вважати безспірною.

Відповідач, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо цієї заборгованості, фактично заявив право вимоги стягнення заборгованості, яка не доведене у встановленому законом порядку, а отже не є безспірною. При цьому, у даному випадку сам факт існування у боржника такої заборгованості (зі сплати процентів за користування кредитом за період після пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором) є спірним.

Сказані висновки не суперечать висновкам щодо застосування норм права, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 910/3337/17.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню, тому позов слід задовольнити.

Розподіл між сторонами судових витрат

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у сумі 908 грн за подання позовної заяви та 454 грн за подання заяви про забезпечення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі статей 39, 50, 87, 88, Закону України «Про нотаріат», 15, 16, 18 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Радехівський районний суд Львівської області,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Виконавчий напис №2565 від 04 вересня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення в розмірі 6584292 гривень 10 коп. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , визнати таким, що не підлягає виконанню.

Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Відповідно до вимог частини 7 статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 31.12.2021, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Реквізити сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: АТ КБ «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (49000, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., вул. Центральна, буд.6/9);

Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (80200, Львівська обл., місто Радехів, просп. Відродження, буд. 7).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складене 05.05.2022

Головуючий суддяО. Б. Куцик-Трускавецька