Ухвала

Іменем України

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 761/2006/20

провадження № 61-7420ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенка Володимира Антоновича про закінчення без виконання виконавчого провадження, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива»,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенка В. А. від 31 січня 2022 року про закінчення без виконання виконавчого провадження № 67779487 за виконавчим листом у справі № 761/2006/20, виданим 01 грудня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, зобов`язати Печерський РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження № 67779487 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення у справі № 761/2006/20, зобов`язати Печерський РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання ухвали, постановленої у справі за вказаною скаргою, розподілити судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року скаргу задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Печерського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенка В. А. від 31 січня 2022 року про закінчення без виконання виконавчого провадження № 67779487 за виконавчим листом у справі № 761/2006/20, виданим 01 грудня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва. Зобов`язано Печерський РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист № 761/2006/20, виданий 01 грудня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Зобов`язано Печерський РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання вказаної ухвали. Стягнено з Печерського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 200 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року, шляхом доповнення її резолютивної частини додатковим абзацом із зазначенням строку і порядку набрання цією ухвалою законної сили.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року без змін.

02 серпня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року в указаній вище справі.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову апеляційного суду, змінити ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року, шляхом доповнення її резолютивної частини додатковим абзацом із зазначенням строку і порядку набрання цією ухвалою законної сили, - а саме: «Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення».

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно із частиною першою статті 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Зазначення строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження є обов`язковим елементом резолютивної частини ухвали суду, а тому незазначення в судовому рішенні строку і порядку набрання ним законної сили не є опискою у розумінні частини першої статті 269 ЦПК України та не може бути виправлено судом.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц, від 20 жовтня 2021 року у справі № 761/13085/14-ц.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не дотримався вимог статті 260 ЦПК України і не зазначив у резолютивній частині ухвали строк і порядок набрання нею законної сили.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає про те, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру, зокрема, відступ від цього принципу допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.

Під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Аналіз наведеного свідчить, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скасування судового рішення лише з підстав встановлення факту процесуального порушення, яке жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення не відповідатиме завданням цивільного судочинства.

Визначаючи найбільш доцільний спосіб виправлення таких помилок, необхідно дотримуватися справедливого балансу між захистом прав особи і принципом юридичної визначеності, який є одним із фундаментальних аспектів верховенства права і передбачає повагу до принципу res judicata.

Втім така помилка суду першої інстанції не вплинула на результат розгляду цієї справи, оскільки не впливає на законність та обґрунтованість ухваленого рішення, яке прийнято по суті правильно. Тому скасування судового рішення суду першої інстанції лише з вказаних підстав було б відступом від принципу правової визначеності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що незазначення у резолютивній частині оскаржуваної ухвали строку і порядку набрання ухвалою законної сили, не є підставою для безумовної її зміни.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенка Володимира Антоновича про закінчення без виконання виконавчого провадження, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров