ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2269/22
провадження № 2/753/4010/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що 28.05.2020 відповідач позичила в неї кошти, розмір яких зобов`язалась повернути в сумі 40000 грн., не пізніше 01.06.2020.

Станом на дату звернення до суду з позовом, грошові кошти відповідачем повернуті не були.

Враховуючи, що відповідач в повній мірі взяті на себе зобов`язання не виконала, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики, з врахуванням штрафних санкцій в розмірі 64032,68 грн., судові витрати.

Ухвалою суду від 22.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 28.05.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого остання 30.10.2019 та 01.11.2019 отримала від позивача у борг грошові кошти та зобов`язалась повернути у строк до 01.06.2020 включно суму у розмірі 40 000 грн. з урахуванням комісії банку. У разі несплати вказаної суми у строк до 01.06.2020, відповідач зобов`язалась сплатити додатково до суми боргу нарахований відсоток банку.

Грошові кошти, які були передані позивачем в борг відповідачу були переведені з кредитної картки позивача відкритої в АТ «ТАСКОМБАНК» (картковий рахунок № НОМЕР_1 ), а саме: 30.10.2019 у розмірі 14 772,33 грн., з яких: сума заборгованості - 14 000,00 грн., комісія банку - 772,33 грн.; 30.10.2019 у розмірі 4 235,13 грн., з яких: сума заборгованості - 4 000,00 грн., комісія банку - 235,13 грн.; 01.11.2019 у розмірі 12 348,77 грн., з яких: сума заборгованості - 11 700,00 грн., комісія банку - 648,77 грн. Отримання позивачем вказаних грошових коштів в кредит в АТ «ТАСКОМБАНК», з метою передання їх в борг ОСОБА_2 , підтверджується, зокрема, випискою по вищевказаному рахунку за період 01.09.2019 - 31.10.2020.

Також вказані суми, з урахуванням комісії банку відображені і в власноручно написаній розписці відповідача.

При цьому, як вбачається зі змісту розписки, відповідач зобов`язалась повернути позивачу грошові кошти в розмірі 40 000 грн. з урахуванням комісії банку у строк до 01.06.2020 включно.

Зазначена в розписці сума боргу у розмірі 40 000 грн. у зазначений в розписці строк відповідачем не повернена.

06.07.2020 відповідачем отримано претензію про повернення боргу по розписці, яка нею залишена без уваги.

Крім того, як вбачається зі змісту розписки, у разі прострочення повернення вказаної суми, відповідач зобов`язалась додатково до суми боргу зобов`язалась сплатити позивачу нарахований відсоток банку за користування кредитними коштами.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», з якої відбувалось перерахування коштів відповідачу, вбачається, що реальна річна процентна ставка за кредитом становить 40,43% річних.

Розмір відсотків банку за користування кредитними коштами нарахованих за період з року по 06.11.2020 включно становить 7 044,79 грн. При цьому розмір відсотків за користування коштами становить 7881,92 грн. Позивач просить стягнути 3% річних в сумі 2200,89 грн., інфляційні витрати 6905,08 грн.

Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, грошові кошти позивачу не повернув, у зв`язку з цим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-63цс13.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.

Отже враховуючи, що позичальник ОСОБА_2 не виконав своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця ОСОБА_1 підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості на загальну в суму 64032,68 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивач в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 530, 533, 611, 629, 625, 1049, ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики від 28.05.2020 у розмірі 64 032,68грн. (шістдесят чотири тисячі тридцять дві гривні 68 коп.), яка складається з суми боргу у розмірі 40 000,00 грн., додатково нарахованих відсотків у зв`язку з простроченням повернення боргу у розмірі 7 044,79 грн., процентів за користування коштами у розмірі - 7 881,92 грн., 3% річних - 2 200,89 грн., інфляційних збитків - 6 905,08 грн., судовий збір 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст судового рішення складено 02.05.2022.

Суддя: Комаревцева Л.В.