З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: Головуючого судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-
Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Крім того, витребувано у Другої криворізької держаної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та витребувано з Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 21 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача до суду не з`явилась, у позові просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи особисто під розписку, що мається у матеріалах справи (а.с.87), а також шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону власноруч вказаному ним у своїй заяві про згоду на отримання СМС інформування (а.с.88), заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзиву надано не було.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08.08.2005 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ Приватбанк та підписав заяву № б/н у якій виявив бажання отримати кредитну карту із встановленим кредитним лімітом у розмірі 2000 грн. з базовою відсотковою ставкою 3 % на місяць із розрахунку 360 днів на рік (а.с.25).
Із наданої АТ КБ Приватбанк довідки вбачається, що банком було надано ОСОБА_2 наступні кредитні картки: за № НОМЕР_1 з терміном дії по липень 2011 року, за № НОМЕР_2 з терміном дії по травень 2015 року, за № НОМЕР_3 з терміном дії по липень 2015 року, за № НОМЕР_4 з терміном дії по березень 2019 року, за № НОМЕР_5 з терміном дії по травень 2021 року (а.с.37).
Договір є зобов`язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону.
Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане 09 квітня 2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 438 (а.с.41).
04.09.2020 року за Вих.№ 1875/01-16 Другою криворізькою державною нотаріальною конторою на адресу позивача було направлено відповідь згідно якої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, тому претензія повернута без розгляду (а.с.44).
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
У відповідності до ч.3 ст.1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Згідно із частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з частиною першою ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Матеріали справи не містять доказів того ОСОБА_1 , протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини.
При цьому, з витребуваних судом відомостей відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у міста ради встановлено, що станом на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований також і відповідач ОСОБА_1 , 1982 року народження (а.с.72)
На виконання ухвали суду Державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори повідомлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не заводилась (а.с.71).
Відсутність даних у нотаріальній конторі про спадкоємців та майно померлого не свідчить про те, що спадкове майно у боржника відсутнє, а відповідач спадщини не прийняв.
Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.08.2005 року, укладеного між АТ Приват Банк та ОСОБА_2 , а також виписки вбачається, що останній активно користувався кредитними коштами, починаючи з 25.12.2005 року, здійснюючи розрахунки, а також періодично сплачував заборгованість, шляхом поповнення картки (а.с.6-23).
З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 станом на момент смерті позичальника був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідно до статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а отже відповідно набув обов`язків з погашення заборгованості за кредитом після смерті ОСОБА_2 , які не припинились на час його смерті.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12-13,76-79,259,263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.
Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 08.08.2022 року.
Суддя: М.Д.Власенко