Справа №173/834/22
Провадження №2-н/173/55/2022
У Х В А Л А

29 липня 2022 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (

АДРЕСА_2 )

про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з заявою до ОСОБА_2 (далі - боржник) про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді. Крім того, аналіз вказаної норми свідчить про те, що позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, пов`язані з невиконанням обов`язку по утриманню, передбачені статями 75-89, 91, 180-201, 202-206, 265-274 СК України, можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача.

При цьому, для визначення територіальної підсудності вирішальне значення має лише зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування фізичної особи.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону України « Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно копії паспорта боржника, доданої до матеріалів справи, боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, місце реєстрації боржника: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине не відноситься до територіальної юрисдикції Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1215- заявник зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що також не відноситься до територіальної юрисдикції Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

У свою чергу, заявник зазначає, що вона з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на підтвердження чого надає акт про проживання та посилається в обґрунтування підсудності на ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Наданий ОСОБА_1 разом із заявою Акт про фактичне місце проживання не входить до переліку офіційних джерел зареєстрованого місця проживання чи перебування особи, що надає право на обрання за власним вибором суду із застосуванням вимог частини 1 статті 28 ЦПК України, у зв`язку з чим суд не приймає його до уваги при вирішенні питання про визначення підсудності заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду за місцем перебування заявника можливе лише, якщо воно зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме по собі проживання особи за певною адресою без реєстрації за цією адресою місця свого перебування є неправильним визначенням підсудності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Дніпровського апеляційного суду від 07.07.2021 у справі № 212/3125/21.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Приймаючи до уваги, що боржник не має зареєстрованого місця проживання на території, яка відноситься до територіальної юрисдикції Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, а заявницею не надано суду доказів реєстрації її місця проживання чи перебування на цій же території, подана заява про видачу судового наказу не підсудна Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області, внаслідок чого суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 165 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

2. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко