Справа № 390/230/21
Провадження №2/405/265/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 390/230/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів, в якому просила визнати договір позики № 1250487, укладений між нею ( ОСОБА_1 ) та ТОВ «Лінеура України», - недійсним.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.11.2020 року між нею ( ОСОБА_1 ) та ТОВ «Лінеура» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір № 1250487, відповідно до якого вона отримала позику. Однак, позивач вважає даний договір таким, що укладений з порушеннями чинного законодавства України, а тому є недійсним з наступних підстав. Так, споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Проте, відповідачем було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово їй (позивачу) всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що їй ( ОСОБА_1 ), як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач ТОВ «Лінеура України» в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Крім того, прийняття пропозиції від відповідача ТОВ «Лінеура Україна» укласти електронний договір (акцепт здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем ТОВ «Лінеура Україна» не відповідає зазначеним вище положенням, договір про надання позики укладений між нею ( ОСОБА_1 ) та відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Окрім того, у разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості. Однак, працівниками ТОВ «Лінеура Україна» було проігноровано дані вимоги законодавства та не було надано їй (позивачу) розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим, реально нарахований їй ( ОСОБА_1 ) відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Також, в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, а розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Зважаючи на обставини, викладені у позові, позивач ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2021 року дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі ч.5 ст.28 ЦПК України за місцем проживання позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2021 року зазначена цивільна справа прийнята до провадження, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Зазначеною ухвалою також задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» належним чином завірену копію договору позики № 1250487, укладеного між ОСОБА_1 та фінансовою організацією ТОВ «Лінеура Україна».

На виконання вимог ухвали суду від 29 березня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» подано належним чином завірені копії витребуваних документів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, поряд з цим, разом з позовної заявою подала заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ТОВ «Лінеура Україна» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача, - не надходили. При цьому, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № 17028 від 12.07.2021 року, за яким позов не визнав, та в обґрунтування якого (відзиву на позовну заяву) зазначено, що між Товариством та позивачем 16.11.2020 укладено Договір №1250487 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надало позивачу в кредит грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором, крім того між сторонами того ж дня підписано паспорт споживчого кредиту до укладення самого Договору. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 . Перед укладенням кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному офіційному інтернет - сайті за посиланням: https://credit7.ua/ надає клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де міститься інформація про перелік, умови та порядок надання фінансових послуг, оприлюднено Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та примірні кредитні договори, які укладає Товариство за вибором клієнтів. Також міститься інформація про процентні ставки, про максимальний строк кредиту, максимальну суму кредиту тощо. Окрім цього, перед підписанням кредитного договору в ITC Товариства клієнт підтвердила своє ознайомлення з інформацією про розмір процентної ставки та порядок нарахування і сплати процентів, розмір штрафних санкцій за невиконання Договору, вартість кредиту, строк кредиту та згоду з умовами договору, шляхом проставляння відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіши, що відповідає приписам п.6 ст.3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Правилам надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна, тобто, перед укладенням Договору позивачу була надана уся необхідна та достовірна переддоговірна інформація, зокрема, що передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Крім того, Укладаючи Договір про використання аналогу власноручного підпису для вчинення право чинів, позивач та Товариство погодили використання в майбутньому електронного підпису одноразовим ідентифікатором та використання Товариством аналогу власноручного підпису зі сторони Товариства для підписання документів та правочинів, зокрема: доступних в Особистому кабінеті, в тому числі, але не виключно: паспорт споживчого кредиту; правочинів в електронній формі, що передбачають отримання позивачкою кредитів від Товариства; правочинів, що передбачають внесення будь-яких змін (доповнень) до правочинів укладених сторонами в Особистому кабінеті; повідомлень, що направляються сторонами один одному; інших документів, доступних в Особистому кабінеті (п.2 Публічної пропозиції). Підписання Договору відбулося 16.11.2020 о 13 годині 42 хвилин 48 секунд. Інформація про прізвище, ім`я та по батькові позивача, який підписав Договір, місце проживання, ідентифікаційний номер, паспортні дані, відомості про дату та час підписання Договору згенеровано в момент підписання Договору містяться в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» та у відповідному розділі Додатку №1 до Договору. Отже, оскільки Договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». За таких обставин, необгрунтованими є твердження позивача про те, що Договір не був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора та відповідно відсутні підстави вважати його недійсним. Стосовно посилання позивача про порушення її прав як споживача послуг, повідомлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Є також безпідставними твердження позивача щодо здійснення Товариством нечесної підприємницької практики (ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів»), оскільки Договір повністю відповідає вимогам законодавства, його зміст складаються усі істотні умови. Перед укладенням Договору позивачу була надана вся необхідна детальну інформацію для оформлення кредиту в режимі онлайн, про ознайомлення з якою та погодженням позивач письмово підтвердив в ITC Товариства та підписавши Паспорт споживчого кредиту та Договір. Отже, звернувшись до Товариства із заявою про отримання кредиту та ініціювавши укладення кредитного договору, а потім і продовження строку користування кредитом, позивач була обізнана про встановлені у Товаристві умови кредитування. Позивач також не скористалася своїм правом відмовитись від Договору, що передбачене п.6.3.2 Договору, та не повернула кошти кредиту, а натомість використала їх на власні потреби. Також повідомлено, що відповідно до ст. ст. 1077, 1080, 1082 ЦК України Товариство 21 квітня 2021 року відступило своє право грошової вимоги до позивача за Договором ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу № ККЛУ-21042021 від 21.04.2021. Враховуючи зазначене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» має статус фінансової установи внесене до державного реєстру фінансових компаній та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, виданої відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №529 від 04.04.2019 року.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 листопада 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1250487 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п.1.1 Договору).

Договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, що міститься на його сайті у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (в новій редакції), затвердженій 19.02.2020 року, кредитний договір з клієнтом укладається в електронній формі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або мобільний додаток. З метою укладення договору сторонами здійснюється ряд дій, передбачених п. 5.9 цих Правил.

Згідно з п.п. 4.1.7 п. 4.1 Правил, клієнт - фізична особа під час кожного звернення до Товариства з метою отримання кредиту має володіти відкритою на власне ім`я платіжною карткою в українському банку.

Договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Договір набуває чинності з моменту перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами платіжної картки, вказаної клієнтом під час реєстрації/заповнення даних в особистому кабінеті, що вимагається ІТС Товариства, якщо інший момент набуття чинності не передбачено умовами кредитного договору (п.п. 5.9.18 Правил).

Пунктами 1.2-1.10 Договору визначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 7 000,00 гривень. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: Знижена процентна ставка становить 1,90% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів (п.п. 1.4.1 п. 1.4 Договору); Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови, зазначені в пп.1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 693,50% річних. За стандартною ставкою 693,50% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 10 990,00 грн.; за стандартною ставкою 10 990,00 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені Договором, але у межах погодженого строку виконання Споживачем зобов`язань за Договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Укладення цього Договору не потребує укладання договорів щодо додаткових та супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.

Відповідно до п. 2.1 Договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 .

Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) на користь Клієнта (п. 2.4 Договору).

Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 Договору).

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, а у випадку якщо відбулося продовження строку користування кредитом - не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 6.4.1 Договору клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності).

Крім того, згідно з п. 9.8 Договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Також, п. 9.10 Договору визначено, що підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків та фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №07-ОД від 19.02.2020, повністю розуміє і погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Окрім того, 16.11.2020 року позивачем електронним підписом було також підписано і паспорт споживчого кредиту.

Крім того, до Договору долучено Додаток №1 Графік платежів, відповідно до якого сума кредиту становить 7000,00 грн., сума нарахованих процентів 3990,00 грн., всього 10 990,00 грн. Дата повернення позики та сплати нарахованих процентів 16.12.2020 року.

Згідно з довідкою за вих. № 09.07/1250487 від 09.07.2021 року про підтвердження процедури укладення електронного договору, складеної ТОВ «Лінеура Україна» 30.04.2020 року клієнт ОСОБА_1 розпочав реєстрацію на сайті, надав згоду на обробку персональних даних, ввів смс-код надісланий Товариством на його телефон для підтвердження згоди; 16.11.2020року клієнт авторизувався на сайті; заповнив заявку на сайті та пройшов повну реєстрацію; клієнт відправив заявку на отримання кредиту; товариство прийняло рішення про видачу кредиту та виставило клієнту Оферту; товариство надіслало клієнту СМС-повідомлення з кодом для підтвердження прийняття оферти «Вам погоджено кредит на суму 7000 грн. терміном на 30 днів. Підпишіть договір і паспорт кредита спеціальним кодом: А377 в особистому кабінеті на credit7.ua »; клієнт ввів СМС-код та акцептував (прийняв) оферту Товариства; товариство відправило клієнту кошти та його примірник договору. Направлено СМС-повідомлення «Мі vidpravili vam 7000 grn za dogovorom # 1250487, data pogashennya 16.12.2020, detali u osobystomu kabineti credit7.ua».

З огляду на викладене, суд вважає, що спірний Договір має повну відповідність затвердженому у Товаристві примірному договору про надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, що діяв на момент укладення Договору та оприлюднений на Сайті.

Відтак твердження позивача про відсутність на Сайті відомостей про реальну відсоткову ставку не відповідають дійсності, а з інформації про підтвердження процедури укладення електронного договору з зазначенням дати та часу, вбачається, що позивач ОСОБА_1 здійснила всі дії, пов`язані з укладенням електронного договору позики.

Крім того, 17 грудня 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до Договору № 1250487 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.11.2020 року, згідно з яким у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Клієнтом зобов`язань за Договором, відповідно до Розділу 4 Договору Клієнт ініціював продовження користування кредитом. Строк користування кредитом за Договором продовжується на строк, що дорівнює строку, встановленому п.1.3. Договору. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом 17.01.2021 року. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Додаткового договору складає: 693,50% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Додаткового договору складає: 10 990,00 грн. У всьому іншому, що не визначено в цьому Додатковому договорі, Сторони керуються умовами Договору.

Судом також відзначається, що перед підписанням кредитного договору в ITC Товариства клієнт підтверджує своє ознайомлення з інформацією про розмір процентної ставки та порядок нарахування і сплати процентів, розмір штрафних санкцій за невиконання Договору, вартість кредиту, строк кредиту та згоду з умовами договору, шляхом проставлення відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіши. Без зазначеної дії технічно не можливо перейти до наступного етапу підписання договору. Вказані обставини підтверджуються скріншотом, долученим відповідачем до відзиву на позов. Тобто, перед укладенням Договору позивачу була надана уся необхідна та достовірна переддоговірна інформація, зокрема, і щодо умов договору.

Обов`язок Товариства роз`яснювати окремі пункти договору та порядок такого роз`яснення законодавством не встановлено. Посилання позивача на постанову Верховного Суду України у справі 916/16/16 є безпідставним, оскільки і предмет спору, і зроблені у ній правові висновки є нерелевантними спірним правовідносинам.

При цьому, факт того, що позивач ОСОБА_1 оформила заявку на отримання кредиту та отримала кредит доказуванню не підлягає, оскільки згідно позовної заяви позивач стверджує про даний факт, а відповідач згідно відзиву на позов не заперечує проти даного факту.

В свою чергу, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

При цьому, важливим, є те, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Судом відзначається, що реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що ще під час першого етапу реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача позивач ОСОБА_1 підтвердила письмово, що ознайомлена зі змістом Правил та приймає їх в повному обсязі. У відповідному вікні ІТС посилання на зміст Правил є активним, клієнт має змогу протягом необмеженого проміжку часу, необмеженої кількості разів ознайомлюватися, скачувати, роздруковувати, зберігати повний текст Правил, а тому твердження позивача про неможливість ознайомитися зі змістом Правил не заслуговує на увагу суду.

Крім того, перед укладенням договору позивачу була надана вся необхідна та достовірна інформація щодо майбутнього укладеного договору у вигляді Паспорту споживчого кредиту, який був нею підписаний, що свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 мала змогу перед прийняттям рішення про отримання кредиту самостійно, реально оцінити свої можливості щодо його повернення.

При цьому, в самому договорі визначено порядок погашення (п.п. 5.3.1; 5.3.2; 5.3.3) та у зв`язку з наведеним, - вимоги позивача про порушення ст.19 Закону України "Про споживче кредитування" не заслуговують на увагу суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого відповідач ТОВ «Лінеура Україна» надіслав позивачу ОСОБА_1 за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор, який заявник використала для підтвердження підписання кредитного договору.

З урахуванням наведеного, встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд вважає, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20).

Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому, ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».

Стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).

За встановлених вище обставин вбачається, що позивачем ОСОБА_1 особисто було передано фінансовій установі персональні дані паспорта, ідентифікаційного номеру, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номера засобів зв`язку, електронної адреси, тому обґрунтованим є висновок, що ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг проведена відповідно до закону. Доказів на спростування цих обставин справа не містить.

Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, на підставі чого суд приходить до висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Окремо судом відзначається, що з наданих відповідачем ТОВ «Лінеура Україна» до відзиву на позов документів, вбачається, що 21 квітня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило своє право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу № ККЛУ-21042021 від 21.04.2021 року, при цьому визначення відповідача є правом позивача, суд в свою чергу, при розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору № 1250487 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.11.2020 року з підстав його недоведеності.

На підставі. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст.4,5,13,19,76-81,89,133,141,258-259,263-265,279,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про визнання недійсним договору № 1250487 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.11.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова