Провадження № 2/522/1350/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Зеленюк П.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.12.2021 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» та просить:

-Визнати незаконним та скасувати наказ Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» Україна» від 05.11.2021 №27 о/с про відсторонення від роботи сестри молодшої спортивного комплексу ОСОБА_2 ;

-Поновити ОСОБА_2 на посаді сестри медичної спортивного комплексу;

-Стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.11.2021 до дня допуску на роботу;

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працює в у Громадській організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» Україна» на посаді сестри медичної спортивного комплексу 2. Наказом 05.11.2021 позивача було відсторонено від роботи. З наказом не погоджується, адже вважає, що її посада не підпадає під перелік професій, для яких обов`язковими є профілактичні щеплення.

Ухвалою суду від 03.12.2021 провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 27.01.2022.

До суду 18.01.2022 надійшов відзив від представника Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» Україна» Самодурової Н.В., згідно якого заперечувала щодо позову.

В обґрунтування відзиву відзначено, що ГО ФСТ «Динамо» Україна є фізкультурно-спортивною організацією широкого профілю, метою діяльності якої є сприяння розвитку спорту та фізичної культури на території м. Одеси, забезпечення організації та надання послуг з оздоровлення та зайняття спортом необмеженому колу осіб. Також відповідач є установою фізичної культури та спорту, яка підвідомча Одеській обласній державній адміністрації. Отже, відповідач відноситься до позанавчальних закладів, працівники яких повинні відповідати вимогам, визначених законом для таких закладів. Відповідач запропонував позивачу зробити щеплення та отримав відмову, у зв`язку з чим відсторонив позивача від роботи.

У судовому засіданні 27.01.2022 представник позивача отримав відзив та вказав на необхідність часу для підготовки відповіді на відзив. Представнику позивача було надано 15-денний термін на подання до суду відповіді на відзив та надано 15-денний термін відповідачу для подання заперечень після отримання відповіді. Також було зобов`язано представника відповідача надати довідку про середньомісячну зарплату позивача. У зв`язку з чим оголошено перерву до 03.03.2022.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 03.03.2022 розгляд справи відкладено на 12.04.2022.

До суду 29.03.2022 надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_3 , згідно якої вказав, що відповідачем не надано копію рішення про їх створення саме як заклад позашкільної освіти та про це не зазначено в положенні відповідача. Також вказує на незаконність постанови, якою встановлено карантин.

Представник відповідача 08.04.2022 подав до суду заперечення згідно яких вказує, що неконституційність постанови, якою введено карантин не розглядалася, тому вона є законною та чинною. Для відповідача безпека дітей та інших відвідувачів є найвищим пріоритетом.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 12.04.2022 розгляд справи відкладено на 01.06.2022.

Представник відповідача 31.05.2022 подала клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи у судовому засіданні 01.06.2022 було відкладено на 30.06.2022.

У судовому засіданні 30.06.2022 представник позивача вказав, що не направив копію розрахунку відповідачу, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 13.07.2022.

У судовому засіданні 13.07.2022 представник відповідача Самодурова Н.В. просила відкласти розгляд справи з метою надання доказів, розгляд справи відкладено на 29.07.2022.

У судовому засіданні 29.07.2022 представник позивача ОСОБА_3 просив задовольнити позов, представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02 листопада 2020 року прийнята на посаду сестри медичної спортивного комплексу 2 в Громадську організацію «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України» про що свідчить запис в трудовій книжці (а.с.8).

ОСОБА_1 має встановлену їй ІІ групу інвалідності, причина поранення одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, про що свідчить довідка до акта огляду медика-соціальної експертною комісією серії 12 ААБ №242853 (а.с.9).

05 листопада 2021 Громадська організація «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України» прийняла наказ №27 о/сяким у зв`язку з відсутністю щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, не підтвердженням працівником абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень та на виконання ст. 46 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 №1096, було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 до надання документів, які підтверджують проведення щеплення або дати закінчення карантину, ОСОБА_1 , сестру медичного спортивного комплексу 2 (а.с.12).

Громадська організація «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України» наказом №6 о/с від 23 лютого 2022 ОСОБА_1 повернуто до виконання роботи з 23 лютого 2022, у зв`язку з наданням документів, які підтверджують щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19 (а.с.108).

Щодо статусу позашкільного навчального закладу відповідача.

Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань види діяльності Громадська організація «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України» є: 94.99 Діяльність інших громадських організацій н.в.і.у. (основний); 93.19 Інша діяльність у сфері спорту; 94.99 Діяльність інших громадських формувань н.в.і.у.; 55.90 Діяльність інших засобів тимчасового розміщування; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.11).

Згідно п.1.1 Положення Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України», організація є відокремленим підрозділом товариства «Динамо» України, який розповсюджую свою діяльність на території Одеської області неприбутковою організацією фізкультурно-спортивної спрямованості, що об`єднує членів колективів фізичної культури і спорту працівників і військовослужбовців правоохоронних органів, рятувальників та інших спеціальних служб, студентів та курсантів відповідних вищих навчальних закладів, окремих громадян, що прагнуть займатися фізичною культурою і спортом та сприяти їх розвитку на відповідній території (а.с.35 на звороті).

У Законі України «Про освіту» наведено визначення, згідно яким, позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.

Згідно ст. 14 Закону України «Про освіту» метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Статтею 5 Закону України «Про позашкільну освіту» встановлено, що структуру позашкільної освіти становлять: заклади позашкільної освіти; інші заклади освіти як центри позашкільної освіти, до числа яких належать: заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 14 Закону України «Про позашкільну освіту» рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію та перепрофілювання закладу позашкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності приймає його засновник (засновники). Засновником закладу позашкільної освіти може бути орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа (зокрема релігійна організація, статут (положення) якої зареєстровано у встановленому законодавством порядку), рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад позашкільної освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника. Заклади позашкільної освіти створюються з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх, духовних і мовних потреб за наявності необхідної навчально-методичної та матеріально-технічної бази, педагогічних кадрів, а також з дотриманням вимог санітарного законодавства.

Тож, безумовно, відповідач відповідно до цілей встановлених у положенні Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України» (а.с.35-41) займається фізкультурно-спортивною діяльністю зокрема серед дітей та юнацтва, але відповідно до вищевикладених норм та видів діяльності відповідача, не є закладом позашкільної освіти.

Доказів на підтвердження віднесення громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» до позашкільних закладів освіти, представник відповідача не надав.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч.1-2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Підпунктами 1-2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, чинній на 05 листопада 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83; 7. Органів місцевого самоврядування; 8. Закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності; 9. Комунальних підприємств, установ та організацій.

Відповідач не відноситься до виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Втім, Наказом від 20 жовтня 2021 №45 Громадська організація «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариство «Динамо» України», наказала працівників, які не мають документ, що підтверджує отримання вакцинації (сертифікат), одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена довідкою, а також інших протипоказань, відстороняти від посадових обов`язків без збереження заробітної плати, з 07 листопада а2021 року на період дії карантину, залишивши за ними робоче місце (а.с.120).

З копії документа про ознайомлення працівників про проведення обов`язкової вакцинації вбачається, що сестра медична ОСОБА_1 не була ознайомлена з наказом про обов`язковість вакцинації, адже її підпис у відповідність графі відсутній (а.с.122).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

Підставою для відсторонення позивача від виконання роботи у оскаржуваному наказі вказане виконання наказу ОНМУ від 02.11.2021, згідно якого необхідно провести перевірки сертифікатів та подати списки тих, у кого відсутній сертифікат або довідка про неможливість вакцинації. Оскаржуваний наказ винесений ректором, керуючись статтею 46 Кодексу законів про працю України, статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, що вбачається із самого наказу.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у частині 6 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якій вказано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у нього щеплення проти COVID-19 дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби.

Враховуючи викладене, винесення відповідачем оскаржуваного наказу у відношенні ОСОБА_1 є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, відповідач порушив законне право позивача на працю.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням вимог законодавства, позовну вимогу про скасування наказу про відсторонення слід задовольнити.

Втім, судом не приймаються до уваги мотиви позивача викладені у позові щодо фактичного не ведення в Україні карантину, у зв`язку з неповноважність Кабінету Міністрів України приймати такі рішення, як необґрунтовані та безпідставні.

Щодо позовної вимоги виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи з 08 листопада 2021 року до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків (23 лютого 2022 року) судом встановлено наступне.

Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З розрахункового листка по заробітній сплаті за вересень 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 належить до сплати 5 772 грн., а за листопад 2021 року 2 906,80 грн. (а.с.101).

ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 08.11.2021 до 23.02.2022, тобто у листопаді 17 днів, у грудні 2021 року 22 дні, у січні 2022 року 19 днів, у лютому 2022 року 17 днів. В загальному кількість днів встановить 75 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата виходячи з відомостей розрахункових листі становить 287,62 грн.

Таким чином, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті позивачу становить 21 571,50 (середньоденний заробіток у розмірі 287,62 грн. помножити на кількість днів -75).

За таких обставин позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи з 08 листопада 2021 року до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків 23 лютого 2022 року потрібно задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Позовна вимога про поновлення на роботі не підлягає задоволенню, адже позивача була поновлено на роботі.

Також згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» (, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 27) про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо`України» від 05 листопада 2021 року №27 о/с про відсторонення від роботи сестри медичної спортивного комплексу ОСОБА_1 .

Стягнути з Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» (, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 27) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.11.2021 по 23.02.2022 у розмірі 21 571 (двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят одна) гривня 50 копійок.

В частині поновлення на роботі відмовити.

Стягнути з Громадської організації «Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» (, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 27) на користь держави судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 02.08.2022.

Суддя: В.Я. Бондар