КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 761/8760/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7302/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року,

встановив:

у березні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути на її користь додаткові витрати на навчання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 182 700 грн., посилаючись на те, що спільний син сторін навчається в приватній школі, а тому відповідач зобов`язаний оплатити половину вартості навчання.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 182 700 грн.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення. а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Частиною 4 ст. 274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що з відповідача на її користь судовим рішенням було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 20 270 грн. Зазначала, що неповнолітній син сторін має британське громадянство, а тому має отримати освіту відповідного рівня, у зв`язку з чим він навчається у приватній школі. Стверджувала, що витрати на навчання сина є додатковими, а тому просила стягнути з відповідача на її користь половину вартості навчання за 2020-2021 навчальний рік в розмірі 55 350 грн. та 127 350 грн. за 2021-2022 навчальний рік.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 182 700 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на навчання дитини є додатковими, відповідач зобов`язаний та має можливість нести такі додаткові витрати, а позивач довела розмір понесених нею витрат. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм матеріального права та не відповідає встановленим у справі обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 20 270 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року (справа № 336/1488/19).

При зверненні до суду з позовом та відзивом на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 вказувала, що їх з відповідачем дитина потребує отримання освіти за певними міжнародними стандартами з тих підстав, що він є громадянином Великої Британії. Разом з тим, саме по собі посилання на громадянство іншої держави не свідчить про існування особливих обставин в розумінні ст.185 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Приватним закладом загальної середньої освіти «Ай Ті Степ Скул Київ» 08 грудня 2020 року було укладено договір про навчання у школі, відповідно до умов якого ОСОБА_4 на умовах оплатності був зарахований до навчального закладу. Вартість освітніх послуг за 2020/2021 рік була визначена в розмірі 110 700 грн., дата зарахування дитини до навчального закладу - 11 січня 2021 року.

01 вересня 2021 року між ОСОБА_6 та Приватним закладом загальної середньої освіти «Ай Ті Степ Скул Київ» було укладено договір про навчання у школі, відповідно до умов якого ОСОБА_4 був зарахований до навчального закладу з 01 вересня 2021 року. Вартість освітніх послуг за 2021/2022 рік 254 700 грн.

Разом з тим, будь-яких доказів про те, що відповідний освітній заклад є спеціалізованим, а навчання ОСОБА_4 у ньому викликано необхідністю розвитку певних його здібностей, матеріали справи не містять.

Положеннями Закону України «Про загальну середню освіту» визначено, що загальна середня освіта - цілеспрямований процес оволодіння систематизованими знаннями про природу, людину, суспільство, культуру та виробництво засобами пізнавальної і практичної діяльності, результатом якого є інтелектуальний, соціальний і фізичний розвиток особистості, що є основою для подальшої освіти і трудової діяльності.

Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків.

Обраний позивачем для здобуття сином освіти навчальний заклад є приватним закладом загальної середньої освіти, що свідчить про безпідставність її тверджень про те, що відповідні витрати є додатковими.

Витрати на навчання дитини є поточними та не можуть вважатись додатковими за відсутності доказів на підтвердження наявності особливих обставин. Вказані обставини судом першої інстанції до уваги взяті не були.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 20 270 грн. Зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року (справа №761/39512/18) вбачається, що в обґрунтування позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру ОСОБА_6 зазначала, що має намір організувати навчання сина у Британській англомовній школі, а встановлений попереднім рішенням суду розмір аліментів є для цього недостатнім. З урахуванням повного задоволення позовних вимог ОСОБА_6 , судом при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі в заявленому розмірі було враховано навчання дитини у приватній школі.

Враховуючи те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 20 270 грн. щомісячно, а середньомісячна вартість навчання відповідно до умов Договору про навчання у школі становить 28 300 грн., розмір аліментів покриває половину вартості навчання дитини, а також інших базових потреб, необхідних для гармонійного розвитку дитини.

Саме по собі посилання позивача на те, що відповідач має фінансову можливість забезпечувати навчання сина в обраній позивачем школі, не свідчить про такий його обов`язок, за відсутності належних та допустимих доказів про те, що відповідні витрати викликані особливими обставинами і є додатковими в розумінні сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді