Справа № 308/1085/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначила наступне: 08.06.2017 року між позивачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області зроблено актовий запис за № 342 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_4 .

Як зазначає позивачка, відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 8 від 27.08.2020 року були внесені зміни (виправлення) до відомостей актового запису про батька на підставі заяви № 137/22.15-63 від 19.08.2020 р. згідно ч. 1 ст. 135 СК України.

Так, з врахуванням проведених змін, Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис за № 04 від 19.08.2020 року, видано свідоцтво про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 24.12.2020 року.

Позивачка вказує, що у зв`язку з певними життєвими обставинами, на даний час вони з відповідачем проживають окремо та ними, було досягнуто згоди щодо виховання, проживання та утримання їхнього сина ОСОБА_5 .

З часу коли вони з ОСОБА_2 перестали проживати разом, відповідач повністю ухилився від виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , не цікавиться його життям, не надає жодної матеріальної допомоги ні в грошовій, ні в натуральній формі.

Зазначає, що на сьогоднішній день, в позивачки немає можливості повноцінно працювати та отримувати кошти, оскільки вона сама займається вихованням дитини. Відсутність допомоги з боку відповідача ставить її у скрутне матеріальне становище. З метою всебічного розвитку дитини позивачка забезпечує сина одягом, продуктами харчування та засобами особистої гігієни, оздоровленням, дозвіллям, який полягає у відвідуванні кіно, театру, кафе, а також інших заходів,

Так, як син ОСОБА_5 навчається у початковій школі, нею також здійснюються постійні витрати на придбання обладнання для навчання сина, всі ці обставини свідчать лише про те, що дитина потребує щоденних витрат.

Стверджує, що у відповідача є постійне місце роботи та немає осіб на утриманні.

На підставі вищезазначеного, просить суд, стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений законом строк подано не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.06.2017 року між позивачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, про що Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області зроблено актовий запис за № 342 та видане свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 04, виданим повторно.

Зазначений факт також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03.05.2022 року № 3, згідно якого 24 грудня 2020 року реєстратором Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) були внесені зміни щодо відомостей про визнання батьківства щодо ОСОБА_4 на підставі заяви про визнання батьківства № 214/22.15-31 від 23 грудня 2020 року, суть змін: відомості про батька: дата народження - інформація відсутня змінено на ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання інформація відсутня змінено на АДРЕСА_4 ; відомості внесені за вказівкою. Заявника так змінено на ні; відмітки додано відмітку шлюб батьків укладено 08.06.2017 року, складений Ужгородським міським відділом ДРАЦС Південно Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано Франківськ).

Дитина сторін проживає разом з позивачем, що підтверджується, довідкою від 14.08.2017 року №2106-1542 ОСОБА_6 про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу, законний представник, законний представник, якої є ОСОБА_1 .

Згідно довідки від 09.02.2018 року № 367 ОСОБА_1 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу.

Як стверджує позивач, на даний час вони з відповідачем не проживають разом, та вказує, що відповідач ухиляється від виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , не цікавиться його життям, не надає жодної матеріальної допомоги ні в грошовій, ні в натуральній формі, хоча має постійне місце роботи та немає осіб на утриманні.

Позивач зазначає у позові, немає можливості повноцінно працювати та отримувати кошти, оскільки вона сама займається вихованням дитини.

Згідно з ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає з матір`ю та потребує матеріального забезпечення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітнім сином, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалася позивач, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

При цьому, оскільки позов із вимогами про стягнення аліментів пред`явлений 26.01.2022 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 142, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 7, 56, 105, 110, 112, 115, 180-184, 191 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.04.2022 року і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику)учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова