УХВАЛА

08 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 581/283/21

провадження № 61-7153ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, Роменської районної державної адміністрації Сумської області, ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила про визнання недійсним державного акта серії ЯБ №335691 на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,226 га, розташовану на території Селищної ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім`я ОСОБА_1 , а також визнання за покійним ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на земельну ділянку площею 3,226 га, кадастровий номер 020030190, розташовану на території Селищної ради.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Державний акт серії ЯБ №335691 на право власності на земельну ділянку площею 3,226 га, розташовану на території Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім`я ОСОБА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.08.361.00629 від 20 грудня 2005 року визнано недійсним.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Сумського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 302,70 грн судового збору скасовано. Судовий збір у сумі 302,70 грн віднесено на рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Сумським апеляційним судом прийнято постанову 16 лютого 2022 року, дата виготовлення повного тексту якої відсутня, тобто останнім днем касаційного оскарження даної постанови є 18 березня 2022 року.

Заявниця звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою 25 липня 2022 року, що вбачається з відбитку штемпеля розміщеному на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі та поданому разом з ним клопотанні, заявниця просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови нею отримано 23 березня 2022 року. Вказує, що первісну касаційну скаргу було подано 28 березня 2022 року, але скаргу було повернуто ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2022 року. Надалі, було подано вдруге дану касаційну скаргу, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2022 року.

Верховним Судом встановлено, що раніше подані касаційні скарги було повернуто у зв`язку з порушенням пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме у касаційних скаргах не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд дійшов висновку, що заявником пропущено строк з підстав порушення ним норм процесуального закону, тому вказане не свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Таким чином, заявник має право надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій вказати інші причини пропуску строку та надати докази про це.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.

Позов ОСОБА_2 містить вимогу немайнового характеру (визнання визнання недійсним державного акта) та вимоги майнового характеру (визнання права власності на земельну ділянку площею 3,226 га,).

Враховуючи вимоги касаційної скарги та те, що ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції у травні 2020 року, то заявниця за подання касаційної скарги в частині немайнової вимоги має сплатити судовий збір у розмірі 1 681,60 грн ((2 102,00 грн х 0,4) х 200 %).

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині майнових вимог, оскільки неможливо встановити вартість земельну ділянку площею 3,226 га, кадастровий номер 020030190, розташовану на території Селищної ради, про визнання права власності якої просить позивач у позові.

Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день їх подання, експертний висновок) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості вказаної земельної ділянки.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 листопада 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині оплати судового збору касаційна скарга буде повернута заявниці, а в частині наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження їй буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська