Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-з/733/9/22
Єдиний унікальний №733/221/22
У Х В А Л А

Іменем України

09 серпня 2022 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ічня заяву представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки і піклування, та орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області та Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини за місцем реєстрації батька,

установив:

08 серпня 2022 року представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки і піклування, та орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області та Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини за місцем реєстрації батька. В обґрунтування заяви представником зазначено, що ОСОБА_2 у зв`язку з воєнними діями в країні, тимчасово проживала за адресою реєстрації чоловіка, а саме в АДРЕСА_1 . 16.07.2022 року відповідач ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження позивачці ОСОБА_2 та вигнав її з будинку, про що була подана відповідна заява до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області та за результатами якої були внесені відомості до ЄРДР. Фактично з 16.07.2022 року ОСОБА_2 проживає за адресою своєї реєстрації АДРЕСА_2 та з даного часу має перешкоди у спілкуванні з сином, котрий проти її волі залишився з батьком за місцем його реєстрації. Фактично батько розлучив дитину з матір`ю. Батько, залежно від його настрою та погодних умов, дозволяє коротке спілкування дитини з матір`ю тільки з його присутністю та в його дворі. Якщо дощова погода, то побачення матері з сином неможливі, так як батько дитину не пускає на вулицю, а матері вхід у будинок заборонений. Батько не дозволяє спілкування матері з сином поза місцем його проживання, не йде на контакт, всі спроби та прохання матері домовитись про побачення та спілкування з дитиною залишились без задоволення. Для усунення перешкод у спілкуванні з сином, відновлення її порушених прав, а в першу чергу прав дитини, ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів та Парафіївської селищної ради, як органу опіки та піклування. Адже дії батька є дуже травмуючими для дитини, враховуючи її вік та прив`язаність до матері, котра з народження завжди була поруч, негативно впливають на її психологічний стан. Коли батько вважає, що матері вже пора іти, він фактично відриває дитину від матері, котра сильно плаче. Дивлячись на це батько радить матері більше не приходити та не травмувати дитину. Такими діями батько намагається виключити матір із життя сина. Через неправомірні дії батька дитина не має можливості відвідувати онлайн заняття у комунальному закладі «Глеюватський комбінований заклад дошкільної освіти (ясла-сад) «Веселка» Глеюватської сільської ради. 02.08.2022 року було здійснено виїзд мобільної бригади соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та /або насильства за ознаками статі Парафіївської селищної ради за місцем проживання батька дитини та його матері. Проведено бесіду з батьком дитини під час якої він повідомив, що дозволяє спілкування ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише у нього вдома та в його присутності. Про даний факт було повідомлено Прилуцький РВП ГУНП в Чернігівській області та регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Чернігівській області. У зв`язку з викладеним вище представник позивачки просила забезпечити позов шляхом встановлення заборони відповідачу за первісним позовом ОСОБА_3 чинити перешкоди у спілкуванні матері з сином та зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_5 вільний доступ до їх дитини для спілкування без присутності батька поза межами його місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Оглянувши матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Як убачається з матеріалів, сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 проживає по АДРЕСА_2 .

Малолітній ОСОБА_6 проживає разом із батьком за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 .

16.07.2022 року ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 , про що була подана відповідна заява до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, за результатами якої були внесені відомості до ЄРДР.

ОСОБА_3 не дозволяє спілкування ОСОБА_5 з сином поза місцем його проживання та вчиняє психологічне та фізичне насильство, про що неодноразово зверталася ОСОБА_5 до Парафіївського селищного голови Прилуцького району Чернігівської області.

02.08.2022 року було здійснено виїзд мобільної бригади соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та /або насильства за ознаками статі Парафіївської селищної ради за місцем проживання батька дитини та його матері. Проведено бесіду з батьком дитини під час якої він повідомив, що дозволяє спілкування ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_4 лише у нього вдома та в його присутності. Про даний факт було повідомлено Прилуцький РВП ГУНП в Чернігівській області та регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Чернігівській області.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 2, 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії та встановленням обов`язку вчиняти певні дії.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Разом з цим, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Із викладеного вище вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 існує спір щодо місця проживання їхньої спільної дитини.

Однак як у самій заяві про забезпечення позову, так і в доданих до нього матеріалах видно, що ОСОБА_3 не забороняє ОСОБА_5 спілкуватися з дитиною, але тільки за місцем його проживання та його присутності.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, позивачка не позбавлена права на спілкування з дитиною, а тому посилання представника позивачки на те, що неналежне спілкування ОСОБА_5 з сином може призвести до втрати емоційного зв`язку матері та дитини, суд відхиляє.

Крім того, представником позивачки належним чином не обґрунтовано того, що вказаний нею захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, як не обґрунтовано і ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття такого заходу.

За таких обставин заява представника позивачки за первісним позовом про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК УКраїни, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки і піклування, та орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області та Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини за місцем реєстрації батька відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя В.М.Овчарик