ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3865/22 Справа № 207/1858/20 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О.К. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання: Усик А.Д.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради Міський консультативно-діагностичний центр

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу адвоката Редьки Сергія Миколайовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року, яке постановлено суддею Подобєд О.К. в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 24 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та доповнила, до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» про визнання незаконним та скасування наказу про зміну розмірів посадових окладів, про визнання наказу про звільнення незаконним та скасування його, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення недоплаченої зарплати, вихідної допомоги та моральної шкоди.

В обґрунтування уточнених та доповнених позовних вимог позивач посилалася на те, що згідно наказу № 37 «а» від 31.05.2013 ОСОБА_1 була прийнята до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 МОЗ України» на посаду заступника начальника з економічних питань з 01.06.2013 року.

Наказом №1 від 22.10.2019 року Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 МОЗ України» перетворений в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр».

Наказом № 96-А від 22.10.2019 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр».

Згідно наказу № 25 з/п від 09.04.2020 року позивачу ОСОБА_1 зі зміною посадового окладу, визначеного за тарифним розрядом, було встановлено оклад у розмірі 6 318,05 грн..

Наказом № 53-Л від 30.06.2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади заступника начальника з економічних питань на підставі п.1 ст. 40 КзпП України, з яким позивач ознайомлена 30.06.2020 року.

При цьому позивач вважає, що відповідачем порушена процедура звільнення, а саме, відповідач не провів консультації із профспілковим комітетом, у порушення ст.22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності про намічувані заходи щодо звільнень, пов`язаних з припиненням юридичної особи шляхом реорганізації та не надав профспілковій організації інформації про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень.

Позивачу не пропонувалося жодних вакантних посад. При звільненні відповідач не взяв до уваги, що позивач є одинокою матірю, самостійно виховує дитину.

Крім того вважає, що змінюючи наказом №25з/п від 9.04.2020 року посадовий оклад з 6867,45грн. до 6318,05грн., відповідач змінив позивачу істотні умови праці, не попередивши про це позивача за два місяці в порушення ст. 32 КЗПп України. У зв`язку з незаконною зміною посадового окладу позивачу недоплачена вихідна допомога. Крім того, незаконним звільненням позивачу спричинена моральна шкода.

Тому позивач просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 25 з/п ід 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр»; визнати незаконним та скасувати наказ №53-Л від 30.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» за п.1 ст. 40 КзпП України, у зв`язку із скороченням штату; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» з 01.07.2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, недоплачену заробітну плату за квітень-червень 2020 року в сумі 42769, 97 грн., недоплачену вихідну допомогу при звільненні в сумі 16171,80 грн., моральну шкоду в сумі 70643,74грн..

Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» про визнання незаконним та скасування наказу про зміну розмірів посадових окладів, про визнання наказу про звільнення незаконним та скасування його, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнення недоплаченої зарплати, вихідної допомоги та моральної шкоди- відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Редька Сергій Миколайович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу №25 з/п від 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр», дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, так як Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби Covid19 в редакції до 05.08.2020 року, строки для звернення до суду продовжені на строк дії такого карантину. Суд не взяв до уваги, що відповідач, зменшивши посадовий оклад позивача, за два місяці не попередив її про зміну істотних умов праці.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що, у наказі № 114 від 21.04.2020 року відповідач не вказав в чому мали зміни в організації виробництва і праці і прийняв його з порушенням п.7.3 ст. 7 Статуту, відповідно до якого зазначене рішення приймається засновником, а не керівником підприємства.

Суд не взяв до уваги, що згідно п.7.4 ст.7 Статуту, звільнення позивача не погоджено із засновником. При попередженні позивача про можливе звільнення, відповідач не запропонував все наявні вакантні посади на підприємстві. При цьому, суд не взяв до уваги пояснення представника позивача про те, що 24.06.2020 року позивачу будь-яких вакантних посад не пропонувалося, на засіданні комісії вона присутня не була, тому в протоколі №1 від 24.06.2020 року відсутня її підпис та відсутні підписи незалежних свідків в присутності яких позивач би відмовилася від запропонованих вакантних посад.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України , статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,а заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , згідно наказу № 37 «а»-Л від 31.05.2013 року була прийнята на посаду заступника начальника з економічних питань Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 Міністерства охорони здоров`я України» з 01.06.2013року.(а.с. 41).

Згідно наказу №1 від 22.10.2019 року, Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 МОЗ України» реорганізований в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр».

Наказом № 96-А від 22.10.2019 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр».

Згідно наказу № 25 з/п від 09.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери ( зі змінами) та на виконання наказу Міністерства охорони здоров`я від 05.10.2005 року №308/519 Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення ( зі змінаи та доповненнями), позивачу ОСОБА_1 , у звязку зі зміною посадового окладу, визначеного за тарифним розрядом в.о. генерального директора І.А. Краюшкіної, встановлено з 03.04.2020 року посадовий оклад у розмірі 6 318,05 грн. ( а.с.13).

Згідно наказу № 114 від 21.04.2020 року Про скорочення штату та чисельності працівників КНП КМР МКДЦ, з метою ефективного використання наявних фінансових, матеріальних та трудових ресурсів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр». Міський консультативно-діагностичний центр, у зв`язку із запровадженням реалізації державних гарантій медичного обслуговування населення, керуючись п.7.4 ст.7 Статуту та колективним договором, наказано вивести із штатного розпису розділу адміністрація, посаду заступника директора з економічних питань з 01.07.2020 року. Начальнику відділу кадрів у порядку, встановленому чинним законодавством, повідомити працівників про наступне звільнення з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КзпП України.( а.с.14)

22 квітня 2020 року позивача ОСОБА_1 попереджено під підпис про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штату, чисельності працівників на підставі наказу №114 від 21.04.2020 року Про скорочення штату та чисельності працівників Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» та скороченням посади, яку займала позивач. ( а.с.15)

Згідно протоколу №1 від 24.06.2020 року засідання комісії Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» у складі голови в.о.генерального директора І.А.Краюшкіної, членів комісії: медичного директора М.Ю. Градовської, інспектора з кадрів ОСОБА_2 , члена профспілки ОСОБА_3 , головної медичної сестри В.В. Галька, на засіданні комісії ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади: 0,5 ставки економіста відділення профілактики, інспектора з кадрів відділення профілактики ),25 ставки, інспектора з кадрів -0,5 ставки, оператора з комп`ютерного набору 1 ставка та наголошено, що в разі її згоди надати заяву на працевлаштування на обрану посаду до відділу кадрів. За результатами засідання комісії ОСОБА_1 бажання на переведення на запропоновані їй посади не виявила. Відмовилася від отримання копії даного протоколу. ( а.с.54).

Наказом № 53-Л від 30.06.2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади заступника начальника з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» на підставі п.1 ст. 40 КзпП України.

Згідно розрахункового листа за червень 2020 ОСОБА_1 отримала вихідну допомогу та компенсацію за відпустку у розмірі 6 125 гривень 25 копійок (а.с.56)

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що її звільнено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: відповідач не провів консультації із профспілковим комітетом, у порушення ст.22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності про намічувані заходи щодо звільнень, пов`язаних з припиненням юридичної особи шляхом реорганізації та не надав профспілковій організації інформації про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень. Позивачу не пропонувалося жодних вакантних посад. При звільненні відповідач не взяв до уваги, що позивач є одинокою матірю, самостійно виховує дитину. Крім того, змінюючи наказом №25з/п від 9.04.2020 року посадовий оклад позивача з 6867,45грн. до 6318,05грн., відповідач змінив позивачу істотні умови праці, не попередивши про це за два місяці. У зв`язку з незаконною зміною посадового окладу позивачу недоплачена вихідна допомога. Крім того, незаконним звільненням позивачу спричинена моральна шкода.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які позивач посилається, як на підстави задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства прав а, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України, право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, стану здоров`я тощо.

Такий правовий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у Постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 488/4844/15-ц, Постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 761/37621/16-ц.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частиною першою статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналогічного правого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 22 травня 2019 року у справі № 753/3889/17, Постанові від 2 грудня 2019 року у справі №488/4844/15-ц, Постанові від 30 січня 2020 року у справі № 466/7604/17, Постанові від 20 травня 2020 року у справі № 560/796/17.

Суд, при розгляді спору про поновлення працівника на роботі, зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено факт змін в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві відповідача на підставі наказу № 114 від 21.04.2020 року Про скорочення штату та чисельності працівників КНП КМР МКДЦ, з метою ефективного використання наявних фінансових, матеріальних та трудових ресурсів підприємства, у зв`язку із запровадженням реалізації державних гарантій медичного обслуговування населення.( а.с.14)

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу були запропоновані вакантні посади, згідно протоколу №1 від 24.06.2020 року засідання комісії Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» у складі голови в.о.генерального директора І.А.Краюшкіної, членів комісії: медичного директора М.Ю. Градовської, інспектора з кадрів ОСОБА_2 , члена профспілки І.М. Кулікова, головної медичної сестри В.В. Галька, на засіданні комісії ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади: 0,5 ставки економіста відділення профілактики, інспектора з кадрів відділення профілактики ),25 ставки, інспектора з кадрів -0,5 ставки, оператора з комп`ютерного набору 1 ставка та наголошено, що в разі її згоди надати заяву на працевлаштування на обрану посаду до відділу кадрів. За результатами комісії ОСОБА_1 бажання на переведення на запропоновані їй посади не виявила. Відмовилася від отримання копії даного протоколу.

Отже, відповідачем по справі в повному обсязі було виконано вимоги частин 1 та 3 ст. 492 КЗпП України, а саме: позивачем завчасно отримано попередження про майбутнє звільнення, позивачу пропонувались наявні протягом дії попередження вакантні посади на підприємстві, однак позивач не обрала жодної із пропонованих наявних вакантних посад, відмовилася від можливого переведення на іншу роботу.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що при звільненні позивача з підприємства, відповідачем дотримано вимоги трудового законодавства, а саме вимоги частин 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Отже, відповідач не допустив порушення таких засад цивільного права, як добросовісність, розумність та справедливість, дотримався балансу інтересів роботодавця та працівника, яка об`єктивно мала можливість усвідомити та обміркувати запропоновані їй вакантні посади з точки зору можливості виконувати нею ті чи інші обов`язки.

Оскільки позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 53-Л від 30.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника з економічних питань Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» на підставі п.1 ст. 40 КзпП України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволені позову про визнання незаконним та скасування наказу № 25 з/п від 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр»; стягнення недоплаченої заробітної плати за квітень-червень 2020 року в сумі 42769, 97 грн., недоплаченої вихідної допомоги при звільненні в сумі 16171,80 грн., суд першої інстанції виходив з того, що зазначеним наказом не було змінено істотні умови праці позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 3, 4 статті 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом № 25 з/п від 09.04.2020 не змінено розмір заробітної плати позивача, а здійснено коригування на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери ( зі змінами) та на виконання наказу Міністерства охорони здоров`я від 05.10.2005 року №308/519 Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення ( зі змінами та доповненнями), Підставою видання наказу стала зміна посадового окладу в.о. генерального директора І.А. Краюшкіної.( а.с.99,100).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання незаконним та скасування наказу № 25 з/п ід 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» та стягнення недоплаченої заробітної плати за квітень-червень 2020 року в сумі 42769, 97 грн., недоплаченої вихідної допомоги при звільненні в сумі 16171,80 грн..

При цьому, колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини рішення суду підлягає виключенню посилання суду на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 25 з/п ід 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр», оскільки в задоволенні позову в цій частині судом було відмовлено з підстав його необґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач, зменшивши посадовий оклад позивача, за два місяці не попередив її про зміну істотних умов праці колегія суддів не бере з вищенаведених підстав.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у наказі № 114 від 21.04.2020 року відповідач не вказав в чому мали зміни в організації виробництва і праці і прийняв його з порушенням п.7.3 ст. 7 Статуту, відповідно до якого зазначене рішення приймається засновником, а не керівником підприємства, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги, що згідно п.7.4 ст.7 Статуту, звільнення позивача не погоджено із засновником, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Натомість, матеріали справи не містять доказів щодо заперечення засновника із звільненням позивача на підставі п.1 ст. 40 КзпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що при попередженні позивача про можливе звільнення, відповідач не запропонував всі наявні вакантні посади на підприємстві. При цьому, суд не взяв до уваги пояснення представника позивача про те, що 24.06.2020 року позивачу будь-яких вакантних посад не пропонувалося, на засіданні комісії вона присутня не була, тому в протоколі №1 від 24.06.2020 року відсутня її підпис та відсутні підписи незалежних свідків в присутності яких позивач би відмовилася від запропонованих вакантних посад, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються протоколом №1 від 24.06.2020 року засідання комісії Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр» у складі голови в.о.генерального директора І.А.Краюшкіної, членів комісії: медичного директора М.Ю. Градовської, інспектора з кадрів А.А. Віблої А.А., члена профспілки І.М. Кулікова, головної медичної сестри В.В. Галька,з якого вбачається, що на засіданні комісії ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади: 0,5 ставки економіста відділення профілактики, інспектора з кадрів відділення профілактики ),25 ставки, інспектора з кадрів -0,5 ставки, оператора з комп`ютерного набору 1 ставка та наголошено, що в разі її згоди надати заяву на працевлаштування на обрану посаду до відділу кадрів. За результатами засідання комісії ОСОБА_1 бажання на переведення на запропоновані їй посади не виявила. Відмовилася від отримання копії даного протоколу. Зазначений протокол підписаний членами комісії. ( а.с.54).

Посилання апелянта на те, що її звільнення проведено з порушенням вимог закону, оскільки вона є одинокою матір`ю, та самостійно виховує дитину, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 р. №9 визначено статус одинокої матері: це - «жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама». Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 18) та матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що батько дитини не бере участі у вихованні дитини.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні та виключенню з мотивувальної частини рішення суду посилання на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 25 з/п від 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр», у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Редьки Сергія Миколайовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на пропуск ОСОБА_6 строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 25 з/п ід 9.04.2020 року Про зміну розмірів посадових окладів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міський консультативно-діагностичний центр».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 квітня 2022 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко