КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 761/14195/21

провадження №22-ц/824/4201/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
СуддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року /суддя Саадулаєв А.І./

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою про захист прав споживача шляхом стягнення 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором банківського вкладу, а саме, позивач просив суд стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 14.07.2016 року по 18.02.2021 року у розмірі 169 896,71 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за кожен день прострочення за період з 31.03.2018 року по 18.02.2021 року, у розмірі 106 720, 79 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. /а.с. 76-79/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення в частині відмови у стягненні 3% річних нарахованих на суму заборгованості за період з 14.07.2016 р. по 31.03.2018 р. у розмірі 63 176, 71 грн скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки три проценти річних мають нараховуватись за кожен день прострочення та за увесь період виникнення такого прострочення. Вказував, що оскільки повна оплата коштів за рішенням суду відбулась 19.02.2021 р., то саме ця дата повинна братись як точка відліку і є визначальною для здійснення нарахування пені у розмірі 3% вартості послуги за період фактичного виникнення такого прострочення, починаючи з 14.07.2016 р. - дня виникнення обов`язку сплатити кошти та до 18.02.2021 р. моменту повного виконання обов`язку боржником.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

17.03.2022 р. наказом Голови Київського апеляційного суду Головачова Я.В. в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи. Припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату Київського апеляційного суду. Установлено, що судді Київського апеляційного суду можуть здійснювати свої повноваження дистанційно у доступному для них місці (в межах України), що дає можливість здійснювати повноваження судді апеляційного суду.

Відповідно до даних системи АСЕД «Апеляція» після 24.02.2022 р. жодних клопотань від сторін не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року у справі № 753/6422/15-ц позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення заборгованості за договором банківського вкладу - задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором від 01 вересня 2011 року № SАМDN7742 вклад «Стандарт» зі щомісячною виплатою у розмірі 45222,43 доларів США, що еквівалентно 974543,36 грн., суму заборгованості з виплати процентів за 42 місяці у розмірі 11079,18 доларів США, що еквівалентно 238756,32 грн.; 3% річних за період із 15 вересня 2014 року по 13 березня 2015 року у розмірі 17445,58 грн.

Як вбачається з виписки з рахунку № НОМЕР_1 від 14.07.2021 року, з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» відбулося списання грошових коштів на виконання виконавчого провадження №51787374 - 05.02.2021 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги і відмовляючи у стягненні 3% річних за період з 14.07.2016 р. по 31.03.2018 р. у розмірі 63 176, 71 грн, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, про те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідач, в порушення обов`язку виконання рішення апеляційного суду від 13.07.2016 року, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати коштів здійснив лише 19.02.2021 року, внаслідок чого, позивач просить суд стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 14.07.2016 року по 18.02.2021 року у розмірі 169896,71 грн., водночас, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність застосування строків позовної давності до періоду нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до норм матеріального права до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбаченого ст.625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Встановлено, що позивач звернувся до суду 31.03.2021 р. та просив стягнути заборгованість станом на 18.02.2021 р.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, задоволенню підлягають вимоги за період з 31.03.2018 р. по 18.02.2021 р.

Відповідно до розрахунку який було здійснено судом першої інстанції, за період з 31.03.2018 р. по 18.02.2021 р. 3% річних становить 106720,79 грн.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки три проценти річних мають нараховуватись за кожен день прострочення та за увесь період виникнення такого прострочення, колегією суддів апеляційного суду відхиляються, з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України та визначила, що право на позов про їх стягнення виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. / Постанова ВП ВС від 8 листопада 2019 р. № 127/15672/16-ц/

Так, аналіз змісту гл. 19 ЦК України дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу).

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 257 перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому 19.02.2021 р. (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання банку припинилось. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 р. у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 р. у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 р. у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 р. у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Водночас, апеляційний суд зауважує на тому, що позивач проживає на території АР Крим. На даний час в Україні діє мораторій (заборона) на виконання грошових та інших зобов`язань держави-агресора, який встановлено постановою Кабінету Міністрів від 03.03.2022 № 187, а саме, заборонено виконання грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або особи, пов`язані з державою-агресором.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України за розгляд апеляційної скарги компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від їх сплати в порядку ЗУ «Про захист справ споживачів».

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: