ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/4998/19

провадження № 22-ц/4809/141/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Завгородня Вікторія Валентинівна;

відповідач: Комунальне підприємство «Ритуальна служба Спеціалізовнаий комбінат комунально побутового обслуговування» Кропивницької міської ради».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2021 року, у складі головуючого судді Мохонько В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба Спеціалізовнаий комбінат комунально побутового обслуговування» Кропивницької міської ради» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Ритуальна служба спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» (далі КП «Ритуальна служба - спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що працював в КП «Ритуальна служба - спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» на посаді водія автотранспортних засобів.

Зазначав, що наказом керівника КП «Ритуальна служба спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» № 85/к від 01.07.2019 був звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників за ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Вважав своє звільнення незаконним, як таке що відбулося з порушенням вимог ч.1 ст.40 КЗпП, ст. 43 КЗпП без вжиття заходів щодо працевлаштування позивача на наявні на підприємстві посади та без згоди профспілкового комітету. Інші вакантні посади запропоновані позивачу в порушення вимог законодавства, оскільки ці посади були передбачені лише на один місяць з подальшим звільненням.

Стверджує, що доданий відповідачем до матеріалів справи штатний розпис не відповідає статуту підприємства Комунального підприємства «Ритуальна служба спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування».

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову у повному обсязі.

Зазначає, що оскаржуване рішення не містить обгрунтування відхилення доказів, мотивів відхилення, відсутня мотивована оцінка кожного аргументу.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що протокол засідання профкому сфабрикований, є неналежним доказом і не може підтверджувати дійсність проведення засідання профкому і наявність згоди профкому на його звільнення.

Вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не було належним чином досліджено та не дано оцінку протоколу засідання профкому, статуту КП «Ритуальна служба спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» , а також штатні розписи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін.

Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а звільнення позивача відповідає таким, що відповідає вимогам трудового законодавства.

Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача адвоката Ромаданову Г.Г. та Чеглатонєва А.М. за дорученням, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 25 грудня 2003 року був прийнятий на роботу на посаду водія спеціальної санітарної машини КП «Ритуальна служба - спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування».

Згідно наказу № 85 - к від 01.07.2019 звільнено ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів у зв`язку зі скороченням штату працівників (п.1, ч.1 ст.40 КЗпП України) та зі згоди профспілкового комітету із виплатою вихідної допомоги на підставі ст.44 КЗпП України (том 1 а.с. 19).

Звернувшись із даним позовом позивач просить скасувати вказаний наказ про його звільнення та поновити його на посаді водія автотранспортні засобів зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Наказом № 44-к від 23.04.2019 «Про скорочення штату» визнано збитковою послугу доставка тіл померлих громадян у морг спеціалізованим транспортом та скорочено посади водія автотранспортних засобів.

З вказаним наказом ознайомлені працівники, в тому числі і ОСОБА_1 (том 1 а.с. 6, 6 зворот).

Таким чином, однією з підстав для розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця є скорочення штату працівників підприємства, що передбачено ст.40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Суд першої інстанції послався на те, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до положень статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

До закінчення двомісячного строку з дня попередження звільнення працівника з ініціативи адміністрації на зазначених підставах без їх згоди не допускається. Разом із цим, при наявності письмового прохання працівника скоротити термін попередження про наступне звільнення, який є обов`язковим тільки для адміністрації, працівник може бути звільнений до його закінчення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Частиною першою статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро Україничи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Частиною восьмою статті 43 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Судом належним чином встановлено та підтверджено матеріалами справи, що послуга з доставки померлих громадян у морг є збитковою (том 1 а.с. 72,73), а тому начальник КП «Ритуальна служба - спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» 19.03.2019 звернувся з листом щодо оптимізації структури підприємства та погодження надання послуг до міського голови міста Кропивницького, про те, що адміністрація підприємства вбачає за необхідність оптимізацію поточної структури підприємства шляхом виведення штатних одиниць, які задіяні в наданні послуг по транспортуванню тіл померлих громадян до моргу та погодити можливість надання комплексу послуг по транспортуванню тіл померлих громадян до моргу.

У відповідь на зазначений лист заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів зазначив, що, відповідно до статуту КП «Ритуальна служба - спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування», керівник підприємства самостійно визначає свою організаційну структуру.

Відповідно до наказу КП «Ритуальна служба»№ 44-к від 23 квітня 2019 року «Про скорочення штату» визнано послугу доставки тіл померлих громадян у морги спеціалізованим транспортом збитковою.

Вказаним наказом скорочено посади, серед яких водій автотранспортних засобів та зобов`язано головного економіста внести зміни з 01 липня 2019 року в штатний розпис.

Зокрема, ознайомлено позивача зі скороченням та запропоновано вакантні посади, серед яких: робітник ритуальних послуг (поховальна бригада), прибиральник території, авторемонтник, водій автотранспортних засобів.

Зазначений наказ погоджено з первинною профспілковою організацією Спецкомбінату комунально-побутового обслуговування та ознайомлено ОСОБА_1 23 квітня 2019 року, що підтверджується його підписом (том 1 а. с. 6 зворот).

Згідно з витягом з протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації спецкомбінату комунально-побутового обслуговування № 8 від 23.04.2019 вбачається, що на засіданні були присутні: голова профкому ОСОБА_3 , члени профкому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , начальник підтприємства ОСОБА_7 , головний бухгалтер ОСОБА_8 , юрист ОСОБА_9 , водії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , вантажники ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

На засіданні одноголосно було прийнято ряд рішень, серед яких - надати згоду на припинення трудового договору 01.07.2019 з ОСОБА_1 , водієм автотранспортних засобів (том 1 а. с. 33-34).

Копією заяви позивача на ім`я начальника КП «Ритуальна служба» ОСОБА_7 підтверджується, що він відмовився від переведення на іншу роботу, запропоновану за посадами, вказаними в Наказі № 44-к від 23.04.2019 у зв`язку із зменшенням заробітної плати та зміною графіку (том 1 а. с. 49).

ОСОБА_1 був звільнений 01 липня 2019 року з посади водія автотранспортних засобів КП «Ритуальна служба» у зв`язку зі скороченням штату працівників, що підтверджується копією наказу КП «Ритуальна служба» № 83-к від 01.07.2019.

Позивач був ознайомлений із зазначеним наказом 01.07.2019 та поставив свій підпис.

З наведеного вбачається, що в КП «Ритуальна служба» відбулось скорочення штату працівників, у зв`язку з чим, позивача було у встановлений законом строк повідомлено про наступне вивільнення та запропоновано інші вакантні посади на підприємстві.

Оскільки позивач відмовився від інших запропонованих посад та враховуючи попередню згоду виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача, КП «Ритуальна служба» при звільненні позивача на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України із займаної ним посади - водія автотранспортного засобу було дотримано вимоги чинного трудового законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до другого абзацу пункту 6.2 Статуту КП «Ритуальна служба» підприємство за погодженням з Органом управління визначає управління і встановлює штатний розпис.

Вказаний припис знаходиться в Розділі 6 «Керівник підприємства» тому суд погоджується з доводами представників відповідача, що за погодженням з Органом управління, тобто з Головним управлінням ЖКГ Кропивницької міської ради, узгоджується лише структура управління та його штатний розпис.

За таких обставин безпідставними є доводи позивача, що доданий відповідачем до матеріалів справи штатний розпис не відповідає Статуту підприємства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність належної згоди профспілкового комітету на звільнення позивача є необгрунтованими, оскільки позивач був присутній під час засідання.

Протоколом засідання профспілкового комітету підтверджується підтверджується проведення такого засідання та наявність прийняття згоди на звільнення позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

15.08.2022 - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний