Справа № 570/2835/22
Номер провадження 2/570/949/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправним дії державного виконавця, -

встановив:

Представник позивачки адвокат Бем Ю.Ю., звернувшись в суд із вказаним позовом, просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - Кузло Л.В. Вважати виконавче провадження №69254393 від 17.06.2022 р. виконаним ОСОБА_1 , а виконавче провадження закритим.

Позовну заяву представник позивачки адвокат Бем Ю.Ю. мотивує тим, що постановою Рівненського апеляційного суду від 24.02.2022 р. апеляційну скаргу Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області задоволено, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29.07.2021 р. скасовано. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загального користування, яка є суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:004:0685 і розташована в с.Колоденка Рівненського району Рівненської області та привести земельну ділянку у попередній стан.

У провадженні Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ (м.Львів) перебуває виконавче провадження №69254393 від 17.06.2022 р. з примусового виконання документу виконавчий лист №570/2582/20, виданий 18.03.2022 р.

21.07.2022 р. на адресу державного виконавця Кузло Л.В. було подано заяву про добровільне виконання рішення суду.

22.07.2022 р. на адресу ОСОБА_1 було направлено Вимогу, якою зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загального користування, яка є суміжною з земельною ділянкою з к.н. :02:004:0685 і розташована в с.Колоденка Рівненського району Рівненської області та привести земельну ділянку у попередній стан.

27.07.2022 р. старшим державним виконавцем Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ (м.Львів) Кузло Л.В. було складено Акт яким зазначено про невиконання рішення суду.

З прийнятим рішенням старшого державного виконавця Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ (м.Львів) Кузло Л.В. позивачка ОСОБА_1 не погоджується, та вважає таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства та наводить обгрунтування позовних вимог. Вказує, що акт обстеження складений 27.07.2022 р. старшим державним виконавцем є протиправним, а дії інженера-геодезиста ОСОБА_2 суперечать ЗУ «Про землеустрій».

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Представник позивачки у позові вказує саме на дії державного виконавця, як такі, що порушують права позивачки право та просить визнати їх протиправними. Така позиція повністю узгоджується з приписами статті 447 ЦПК України, згідно з якою сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Оскільки дії старшого державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ (м.Львів), які представник позивачки вважає неправомірними, вчинені в ході виконання судового рішення, а сама позивачка ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, то вказані правовідносини регулюється спеціальними нормами права, встановленими в Розділі VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». У свою чергу, представник позивачки звернувся до суду у невстановлений спосіб, який є неефективним.

Вирішуючи питання про порядок оскарження боржником рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, вчинені в ході виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) погодився з висновками судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) зазначала, що сторони, інші учасники та особи можуть звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Отже, судом враховується те, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, а тому вона не може бути позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин,крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ст.16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таке право сторони виконавчого провадження на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення також передбачено частиною першою статті 19 та частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту позовної заяви, правомірність дій або бездіяльності органів виконавчої служби щодо здійснення виконавчого провадження, які оспорює сторона виконавчого провадження, зокрема боржник, повинні перевірятися за відповідною скаргою, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першоїстатті 255 ЦПК України(справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

За таких обставин, вважаю необхідним відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки дана вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`яснити ОСОБА_1 право сторони виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст. ст.186, 260, 353, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправним дії державного виконавця.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду зі скаргою в порядку ст.ст. 447-453 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГнатущенко Ю.В.