КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/3322/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8092/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

11серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонсього районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року про повернення зустрічної позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С ТА Н О В И В :

У березні 2021 рокуОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року в справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

16 травня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дворніцький О.Б. подав зустрічну позовну заяву, в якій просив встановити режим окремого проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення режиму окремого проживання, повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду питання про прийняття зустрічного позову, оскільки на час подачі зустрічного позову підготовче засідання в справі ще не було закрите.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано доводи відповідача про зміну представника та зміну позиції у справі, оскільки апелянт має на меті зберегти сім`ю, що також відповідає якнайкращим інтересам малолітньої дитини, і відповідно прийняв рішення подати зустрічний позов.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.03.2021 рокувсправі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.Встановлено строк відповідачу до 27.04.2021 року для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 19).

26 квітня 2021 року ОСОБА_2 отримав копії ухвали від 19 березня 2021 року та позовної заяви, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово викликався у судові засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази. Крім того, ОСОБА_2 з`являвся у судові засідання або ж забезпечував явку представника.

У жовтні 2021 року відповідач звертався до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини з батьком, яка ухвалою суду від 18.10.2021 була повернута заявнику.

16 травня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дворніцький О.Б. подав зустрічну позовну заяву, в якій просив встановити режим окремого проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Повертаючи зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічний позов пред`явлено з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПКУкраїни, а також відсутністю клопотання про поновлення такого процесуального строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 49 ЦПК України одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (статті 120 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 49 ЦПК України одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Згідно із частиною першою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).

Вказаною нормою права визначено обов`язок суду першої інстанції повернути зустрічну позовну заяву заявникові, у випадку, якщо остання подана з порушенням процесуального строку на її подання.

При цьому законодавцем в указаній нормі права не передбачено право суду поновлювати (продовжувати) пропущений строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою.

Статтею 178 ЦПК України визначено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (статті 123 ЦПК України).

Згідно з п. 6 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 січня 2021 року в справі № 175/957/19 (провадження № 61-12294св20).

Встановивши, що на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва провадження у вказаній справі було відкрите 19 березня 2021року, якою встановлено строк до 27.04.2021 року з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву, зі змістом якої сторона відповідача була беззаперечно ознайомлена, зокрема, не пізніше 26 квітня 2021 року (дата отримання відповідачем судової кореспонденції) та 07 червня 2021 року (дата ознайомленняпредставника відповідача - адвокатаКравченко А.П. із матеріалами справи), а зустрічний позов стороною відповідача подано 16 травня2022 року, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про повернення вказаної зустрічної позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 194 ЦПК України, тобто з порушенням строків подання такої.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в поданій зустрічній позовній заяві стороною відповідача не порушувалось питання про поновлення строку для пред`явлення зустрічного позову, як і не подано окремої заяви про поновлення такого строку.

За таких обставин, у суду першої інстанції були наявні достатні правові підстави для повернення зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Дворніцького О.Б. у данній справі.

Належних і допустимих доказів на спростування вказаних висновків суду матеріали справи не містять.

Доводи скарги про те, що суд не мотивував своє рішення про відмову в прийнятті зустрічного позову, повністю спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, яка відповідає вимогам закону в тому числі і щодо обґрунтованості судового рішення.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про прийняття до спільного розгляду із первісною позовною заявою зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення режиму окремого проживання.

За приписами ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об`єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову, суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Аналогічний зміст містятьсяу п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року.

В апеляційній скарзі та в зустрічнійпозовній заяві не наведено жодної обставини, яка свідчила б про доцільність спільного розгляду первісних та зустрічних вимог, будь-яких вимог до позивача не заявлено, лише запропоновано інший порядок проживання сторін, а підстави не можливості окремого розгляду таких позовних вимог не наведені.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повернення зустрічної позовної заяви не свідчить про обмеження ОСОБА_2 права на суд, адже відповідач може звернутись до суду з самостійним позовом.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд справи з квітня 2021 року, неодноразово звертався до суду з різними заявами і клопотаннями, представник відподача брав участь у судових засіданнях, а отже ОСОБА_2 мав можливість реалізувати свої права, визначені цивільним процесуальним законодавством на подання зустрічного позову у визначений ЦПК України строк, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про повернення зустрічного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонсього районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий

Судді