Справа № 200/6782/17
Провадження № 2/932/2891/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , уточнивши який 11.05.2022 року, просить суд визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на 5/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 5/12 частин земельної ділянки під вказаним житловим будинком загальною площею 0,0727 га.

В обгрунтування позову зазначив, що у 1968 році діду позивача - ОСОБА_8 було надано дозвіл на проведення будівельних робіт з будівництва (добудови) житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 698 від 11.05.1979 року житловий будинок АДРЕСА_1 , узаконено за ОСОБА_8 . 30.05.1979 року ОСОБА_8 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, про що внесено запис в реєстрову книгу під № 362 по реєстру № 120, а також відповідна інформація зареєстрована у МБТІ. Отже ОСОБА_8 був одноосібним власником житлового будинку, що також підтверджується тим, що 21.08.1998 року ОСОБА_8 отримав у власність земельну ділянку площею 0,0727 га, що розташована під вказаним житловим будинком. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належний йому будинок. Спадкоємцями першої черги були бабуся позивача ОСОБА_9 , тітка позивача ОСОБА_3 та батько позивача ОСОБА_10 . У спадковій справі № 506/2005 заведеній після смерті ОСОБА_8 , є заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини, у яких вони вказують, що спадкове майно складається із земельної ділянки та житлового будинку. Батько позивача ОСОБА_10 вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, кожен спадкоємець успадкував по 1/3 частині спадкового майна ОСОБА_8 , однак свідоцтво про право на спадщину жоден зі спадкоємців не отримав.

10.09.2010 року бабуся позивача ОСОБА_9 склала заповіт, у якому заповідача усе належне їй майно батькові позивача та відповідачу в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_10 , після смерті якого прийняли спадщину позивач та його бабуся ОСОБА_9 .

Отже, з урахуванням того, що померлому батькові позивача у спадок відійшла 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки, кожен із спадкоємців успадкував по 1/6 частині спадкового майна. Враховуючи, що бабусі позивача у спадок після смерті діда позивача у спадок відійшла 1/3 частина житлового будинку та земельної ділянки, а після смерті батька позивача 1/6 частина житлового будинку та земельної ділянки, частка ОСОБА_9 становить Ѕ (1/3+1/6).

Після смерті сина ОСОБА_9 не змінила своєї волі та залишила заповіт незмінним. При цьому, ніхто не вправі на власний розсуд вирішити долю спадкового майна поза волею заповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача - ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_3 має право отримати у спадок за заповітом Ѕ частину від спадщини заповідача, а саме, 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки. В свою чергу інша ј частина будинку та земельної ділянки успадкована позивачем.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що він має право на спадкування 1/6 частини житлового будинку та земельної ділянки після смерті свого батька та ј частини житлового будинку та земельної ділянки після смерті своєї бабусі.

З метою оформлення спадкових справ позивач звернувся до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса від 13.12.2016 року йому було відмовлено у посвідчені нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю оригіналу документу про право власності на спадковий будинок.

Відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву у якому вона просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Відзив обгрунтувала наступним. Ії батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у шлюбі, зареєстрованому 20.12.1963 року райбюро ЗАГСу Красногвардійського району м. Дніпропетровська. Після реєстрації шлюбу вони побудували будинок АДРЕСА_1 . Даний будинок це сумісна власність батьків, незважаючи на те, що у свідоцтві про право власності від 30.05.1979 року зазначений ОСОБА_8 .

Таким чином, розподіл спадкових часток після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_8 може становити лише Ѕ частину майна, яка повинна розподілятись між трьома спадкоємцями по 1/6 частині кожному. Інша Ѕ частина це частка ОСОБА_9 , яка не входить до складу спадщини.

16.02.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд: визнати право власності на 1/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності на 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті мати ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати право власності на 1/3 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0727 га в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності на 2/3 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0727 га в порядку спадкування за заповітом після смерті мати ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов обгрунтувала наступним чином. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ї батько ОСОБА_8 , після смерті якого відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були дружина ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

При житті ОСОБА_9 склала заповіт, яким усе майно заповідала в рівних частках сину - ОСОБА_10 та доньці - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла. ОСОБА_10 не є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_9 , оскільки він помер раніше. ОСОБА_9 не призначала іншого спадкоємця у заповіті на випадок, якщо спадкоємець зазначений у заповіті помре. Син ОСОБА_10 ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1244 ЦК України, не успадкував спадкове майно бабусі ОСОБА_9 , оскільки спадкування за правом представлення не передбачено главою 85 ЦК України і не відбувається при спадкуванні за заповітом.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на Ѕ частину будинку, які успадкували за законом 1/6 частину ОСОБА_9 , 1/6 частину ОСОБА_10 та 1/6 частину ОСОБА_3 .

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями першої черги є його син - ОСОБА_1 та мати ОСОБА_9 . ОСОБА_1 після смерті батька спадщину не прийняв, оскільки не проживав з батьком за однією адресою та не подав заяву про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_10 спадщину на 1/6 частину житлового будинку прийняла мати ОСОБА_9 , оскільки проживала з ним за однією адресою. Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на 5/6 частин будинку, які успадкувала за заповітом ОСОБА_3 .

До спадкового майна крім будинку входить земельна ділянка, яка належала ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на земельну ділянку. Спадкоємцями першої черги, які успадкували за законом були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_10 спадкоємцем його 1/3 частини земельної ділянки була мати ОСОБА_9 , оскільки відповідач ОСОБА_1 не прийняв спадщину після смерті батька.

Після смерті ОСОБА_9 її 1/3 частину земельної ділянки та 1/3 частину земельної ділянки успадковані нею після смерті ОСОБА_10 , в порядку спадкування за заповітом успадкувала ОСОБА_3 .

Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі ОСОБА_3 не може, оскільки не згодна з нотаріусом, що Загребельний має право на спадщину в порядку представлення за заповітом після смерті ОСОБА_9 . Відповідно до постанови державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документів про право власності.

Представником ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , у якому зазначено, що за ОСОБА_10 повинно бути визнано право власності в порядку спадкування на 1/6 частину житлового будинку та земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_10 та на ј частини житлового будинку та земельної ділянки після смерті бабусі ОСОБА_9 , а всього 5/12 частин. ОСОБА_3 має право на спадкування 1/3 частини житлового будинку та земельної ділянки після смерті свого батька ОСОБА_8 та ј частини житлового будинку та земельної ділянки після смерті ОСОБА_9 , а всього 7/12 частин.

Ухвалою від 03.10.2017 року цивільну справу №200/6782/17-ц провадження №2/200/2723/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та цивільну справу №200/2592/17-ц провадження №2/200/2173/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, об`єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального №200/6782/17-ц.

Внаслідок відсторонення судді ОСОБА_11 від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за № 3351/3дп/15-20 від 02.12.2020 року, справу протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року передано у провадження цього складу суду.

Ухвалою від 03.06.2021 року прийнято об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 07.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснення надав аналогічні тим, які викладені у позовній заяві від 11.05.2022 року та відзиві на позовну заяву ОСОБА_3

ОСОБА_3 та її представниця у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник додатково пояснила, що ОСОБА_1 має лише право на спадкування за законом частки після смерті його батька ОСОБА_10 та на ј частину спадкового майна після смерті ОСОБА_9 з приводу чого надано письмові пояснення. Разом з цим позовні вимоги ОСОБА_3 та її представниця вважали змінювати не доцільно.

Третя особи у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 28.12.1963 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданим бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська.

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 народились діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_13 при укладенні шлюбу 25.06.1994 року взяла прізвище чоловіка ОСОБА_14 , а при укладенні шлюбу 21.12.1996 року взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_15 .

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.05.1979 року ОСОБА_8 набув право власності на будинок АДРЕСА_1 . Згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 18.11.2016 року № 16016 в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності ОСОБА_8 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі державного акту від 21.08.1998 року серії ДП Д* № 3013 ОСОБА_8 отримав у власність земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0727 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Згідно інформації яка міститься у домовій книзі громадян, які мешкають у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_8 були зареєстровані за вказаною адресою.

На підставі заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_3 від 20.05.2005 року, Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 506/2005 щодо померлого ОСОБА_8 . Згідно матеріалів спадкової справи свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавались.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 .

Згідно інформації яка міститься у домовій книзі громадян, які мешкають у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зареєстровані на час смерті ОСОБА_10 були зареєстровані за вказаною адресою.

10.09.2010 року ОСОБА_16 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-5080. Згідно волі ОСОБА_16 , вона заповідача усе належне їй майно ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер. На підставі заяви ОСОБА_1 від 04.03.2016 року, Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 157/2016 щодо померлого ОСОБА_10 .

Постановою завідувача Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 16.12.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 та документів, що підтверджують факт родинних стосунків із спадкодавцем.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 померла. На підставі заяви ОСОБА_1 від 04.03.2016 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 158/2016 щодо померлої ОСОБА_16 .

18.03.2016 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою завідувача Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 31.01.2017 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 за життя не склав заповіт, спадкоємцями були його діти ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , а також дружина - ОСОБА_9 .

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 20.05.2005 року звернулись із заявами про прийняття спадщини та вони, а також, ОСОБА_10 на час смерті ОСОБА_8 були зареєстровані та проживали зі спадкоємцем, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_9 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0727 га. При цьому, земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності.

Згідно, ч. 2 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (у редакції чинній на час набуття у власність спадкодавцем будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Окрім цього, статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 61 СК України в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, не належать до об`єктів права спільної сумісної власності приватизовані одним із подружжя земельні ділянки.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" N 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі N 1311/832/12 (провадження N 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі N 753/6139/14-ц (провадження N 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі N 409/1959/15-ц (провадження N 61-14257св18).

За вказаних обставин суд приходить висновку, що будинок був спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки право власності набуте на нього під час перебування у шлюбі, тому після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку.

Разом з цим, оскільки право власності на земельну ділянку було набуте внаслідок безоплатної передачі, то вказана земельна ділянка була особистою приватною власністю ОСОБА_8 , тому після його смерті вона повністю входить до спадкової маси.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 у своїх заявах про відкриття спадкової справи визначили, що спадкова маса складається із цілого будинку не грунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки спадкоємці не наділенні повноваженнями визначати розмір спадкової маси, такі повноваження має нотаріус або суд у разі наявності спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0727 га за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємці ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 успадкували кожний по 1/6 частині будинку та 1/3 частині земельної ділянки.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що не отримання свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

10.09.2010 року ОСОБА_16 склала заповіт, згідно якого заповіла усе належне їй майно у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із 1/6 частині будинку та 1/3 частині земельної ділянки.

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 постійно проживали разом з ОСОБА_8 та не відмовились від спадщини, вони вважаються такими, що прийняли її в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_1 та ОСОБА_16 успадкували кожний по 1/12 частини будинку та 1/6 частині земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 9/12 частин будинку та 3/6 частин земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_16 за життя склала заповіт, у якому спадкоємцями визначила ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , однак останній помер до відкриття спадщини після її смерті, ОСОБА_3 мала право на спадкування Ѕ частини за заповітом, інша Ѕ частина яку спадкодавець заповідала батьку ОСОБА_1 , слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому право на спадкування цієї частки майна одержують спадкоємці за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України, якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Таким чином, спадкоємцями за законом Ѕ частина спадщини не охопленої заповітом після смерті ОСОБА_16 є її донька ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за правом представлення.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3 успадкувала за заповітом 1/2 частини спадщини після смерті ОСОБА_16 та 1/4 частину спадщини за законом, а ОСОБА_1 1/4 частини за законом за правом представлення.

Оскільки після смерті ОСОБА_16 відкрилась спадщина на 9/12 частин будинку та 3/6 частин земельної ділянки, ОСОБА_3 успадкувала 27/48 частин будинку та 9/24 частин земельної ділянки, а ОСОБА_1 9/48 частину будинку та 3/24 земельної ділянки.

Щодо посилання представника ОСОБА_1 на те, що він повинен був успадкувати Ѕ частину спадщини після смерті ОСОБА_16 на підставі заповіту, оскільки його батько мав право на таку частку, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Разом з цим, оскільки батько ОСОБА_1 помер раніше ніж відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_16 , він не має право на спадкування за заповітом частки, яка б належала його батьку, у порядку спадкової трансмісії.

З урахуванням викладено суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на 13/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а також на 7/24 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0727 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_3 підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , на 1/6 частину та після смерті ОСОБА_9 , на 27/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а також після смерті ОСОБА_8 на 1/3 частину та після смерті ОСОБА_9 на 9/24 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0727 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1110,68 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування.

Також, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1157,41 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 13/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 7/24 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0727 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1110,68 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 27/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0727 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 9/24 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0727 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1157,41 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення суду складено 21.06.2022 року.

Суддя В.В. Куцевол

14 червня 2022 року