Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2792/21

Номер провадження: 2-о/511/25/22

"18" квітня 2022 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В. ,

при секретарі судового засідання Захаровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздльна цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 . Після його смерті по Ѕ спадкового майна, яке складається із житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 успадкувала мати заявника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заявник ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.04.1990 року, виданого державним нотаріусом Левенець Т.Ф. При цьому у свідоцтві про право власності державний нотаріус Левенець Т.Ф. вказала, що ОСОБА_3 належить Ѕ частина у спільному майні, набутому подружжям у спільному шлюбі. Однак у свідоцтві про право на спадщину, державний нотаріус Левенець Т.Ф. помилково вказала 1/3 частини кожному із спадкоємців по закону ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15.09.2015 року на підставі заяви заявника про прийняття спадщини, державним нотаріусом Роздільнянського району Одеської області була заведена спадкова справа №191/2015 до майна померлої матері ОСОБА_3 у виді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . У зв`язку з реорганізацією державних нотаріальних контор, дана спадкова справа була направлена до Великомихайлівської державної нотаріальної контори, де вона була перереєстрована за №821/2021. 10.12.2021 року заявником було отримано лист від державного нотаріуса Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Трофімової С.О. про те, що спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_2 не була знайдена в Одеському державному нотаріальному архіві, тому встановити склад спадкового майна неможливо і заявнику рекомендовано звернутись до суду для встановлення права власності на зазначений житловий будинок.

У зв`язку з викладеним заявник просить суд: встановити факт належності ОСОБА_1 право власності на Ѕ житлового будинку по АДРЕСА_1 , який залишився після смерті батька ОСОБА_2 н

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори С.Трофімова просить розглянути справу без її участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За п.5 ч.2 ст.293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому, згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до змісту ч.2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Натомість за ч.4 ст.315 ЦПК, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, суддя залишає заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, без розгляду.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови ПВСУ №5 від 31 березня 1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст.105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

З огляду на викладене, суд зазначає, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення таких фактів не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право, який під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається та пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності йому права власності на Ѕ житлового будинку по АДРЕСА_1 , який залишився після смерті батька ОСОБА_2 .

Проте внаслідок втрати спадкової справи, заведено після смерті батька ОСОБА_2 , а також розбіжності в правовстановлюючих документах щодо складу спадкового майна, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 (після смерті батька ОСОБА_2 спадщина відкрилась на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/3 частки від спадщини, а ще на 1/3 долі вказаного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видано, про що прямо зазначено в свідоцтві про право на спадщину від 27.04.1999р.; інша 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 27.04.1999р), нотаріус відмовив заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Суд зауважує, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно, але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу 1 (одного) року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, відмову державного нотаріуса від 10.12.2021 року, якою відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна та відсутністю будь-яких правовстановлюючих документів на частину спірного будинку, а також, що встановлення факту належності права власності на нерухоме майно необхідне заявнику для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , на яку можуть мати право інші спадкоємці або територіальна громада, що, у свою чергу, свідчить про наявність спору про право, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду, роз`яснивши заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 268,294, 315, 353-355 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності на нерухоме майно - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.04.2022 року.

Суддя: Бобровська І. В.