Справа № 181/260/21
Провадження № 2/181/4/22
РІШЕННЯ
"01" вересня 2022 р. смт Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Літвінової Л.Ф.,
з участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Межівська селищна рада Дніпропетровської області про визначення способів участі у вихованні та спілкування з неповнолітніми дітьми матері, яка проживає окремо,
представника позивача адвоката Рябенка В.В.,
представника відповідача адвоката Очеретька Є.О.,
представника третьої особи Пономарьової Ю.М.,
До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Межівська селищна рада Дніпропетровської області про визначення способів участі у вихованні та спілкування з неповнолітніми дітьми матері, яка проживає окремо.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_2 , який судовим рішенням було розірвано, вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу відповідач фактично вигнав ОСОБА_1 з житлового будинку, що передувало виникненню стійких неприязних відносин. Рішенням виконкому Межівської селищної ради визначено місце проживання дітей разом з батьком ОСОБА_2 , однак тривалий час останній чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні з дітьми, мирним шляхом врегулювати ситуацію не вдається, уникає обговорення питань з приводу навчання, виховання оздоровлення та відпочинку доньок, створює умови за яким вони будуть обділені увагою матері.
Висновком органу опіки та піклування ОСОБА_1 визначено спосіб спілкування з дітьми, який полягає у систематичних побаченнях з ними без присутності батька та інших осіб другої і четвертої суботи кожного місяця з 11.00 по 14.00 годину на території смт. Межова, а також всі зустрічі та поїздки мають відбуватись з урахуванням фізичного, психоемоційного стану дітей, погодних умов з дотриманням вимог законодавства щодо заходів безпеки в режимі карантину. Позивач вважає, що зазначений висновок обмежує її права у вихованні та спілкування з дітьми. Договір про визначенні способів участі у спілкування та вихованні дітей не укладався. До цього часу відповідач продовжує чинити позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні доньок, тому ОСОБА_1 просить суд:
- визначити їй способи участі з неповнолітніми доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як кожної другої та четвертої суботи з 10.00 години ранку до 15.00 години неділі кожного місяця з правом відвідування культурних, розважальних закладів та місця їх перебування в навчальних, спортивних, лікарських, громадських місцях, загальних місцях відпочинку та забирати у ці дні дітей до місця проживання ОСОБА_1 без супроводу батька з дотриманням режиму карантинних заходів;
- святкування Дня Різдва Христового з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання 07 січня та повернення дітей наступного дня до 15.00 години батькові;
- святкування дня народження дітей з наступного дня після святкування дня народження дітей у батька з 15.00 години з мамою за місцем її проживання та поверненням дітей наступного дня до 15.00 години;
- оздоровлення з мамою кожні літні канікули, будь-яких 10 днів на території України або за кордоном без згоди батька щодо виїзду за кордон на оздоровлення (відпочинку) та повернення дітей батькові після оздоровлення та відпочинку дітей;
- святкування у день Конституції кожного року з 10.00 години Дня Конституції до 15.00 години наступного дня з матір`ю за місцем її проживання та повернення дітей батькові наступного дня до 15.00 години;
- кожні зимові канікули, будь-яких 5 діб з матір`ю для оздоровлення на території України без супроводу батька та повернення дітей до місця їх проживання.
Зустрічі та поїздки мають відбуватись з урахуванням фізичного та психоемоційного стану дітей та погодних умов.
В судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини, які викладені вище та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду відзив у якому посилається на те, що жодних дій зі сторони відповідача, щодо психологічного тиску на дітей не вчинялось, доказів їхнього негативного налаштування проти матері не надано, перешкод з боку ОСОБА_2 для спілкування з дітьми не було, а самі діти не виявляють бажання спілкуватись з матір`ю. Вказується, що позивач чинить перешкоди для нормального розвитку дітей та не виявляє до них необхідної турботи. Заявлені вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Третя особа служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою ОСОБА_5 в частині вищезазначених позовних вимог відносно ОСОБА_6 відмовити, так як остання на момент розгляду справи досягла повноліття і сама відповідно до норм закону може вирішувати питання як Їй спілкуватися з матір*ю .
Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступних обставин справи.
Судом досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка.
Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , виданих виконкомом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актові записи №7 та №1, сторони мають двох доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/412/17 від 30 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10 червня 2017 року.
Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Межівської селищної ради, який затверджений рішенням останніх №63 від 17 лютого 2020 року підтверджується доцільність визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .
Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Межівської селищної ради, який затверджений рішенням останніх №35 від 11 лютого 2021 року
ОСОБА_1 , як матері неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено спосіб її участі у вихованні та спілкуванні у формі систематичних побачень без присутності батька та інших осіб, другої і четвертої суботи кожного місяця з 11.00 по 14.00 годину на території смт. Межова, а також всі зустрічі та поїздки мають відбуватись з урахуванням фізичного, психоемоційного стану дітей, погодних умов з дотриманням вимог законодавства щодо заходів безпеки в режимі карантину.
Висновком заступника начальника сектору превенції Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 02 грудня 2020 року підтверджується, що 24 листопада 2020 року приблизно о 14.30 годині ОСОБА_2 не пустив ОСОБА_1 до приміщення житлового будинку для спілкування та побачення з дітьми. Матеріал за повідомленням ОСОБА_1 було розглянуто та роз`яснено порядок звернення до суду в порядку приватного обвинувачення.
Згідно довідки виконкому Мар`янської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 01 грудня 2020 року та акту обстеження умов проживання підтверджується, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 . Стосунки в сім`ї доброзичливі, умови для неповнолітніх доньок хороші, відповідають вимогам, матеріально забезпечені. ОСОБА_1 спроможна виконувати обов`язки по вихованню своїх дітей та доглядати за ними.
Характеристика виконкому Мар`янської сільської ради з місця проживання свідчить про те, що ОСОБА_1 з 2017 року повернулась та проживає разом з батьками. З колишнім чоловіком не спілкується. Діти від шлюбу проживають разом з батьком, які усунені від спілкування з матір`ю. ОСОБА_1 за характером спокійна, шкідливих звичок не має, працює продавцем, скарг від жителів села не надходило, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась.
Згідно довідки КНП «Центр медико-санітарної допомоги» Новомосковської районної ради від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Рішенням Межівського районного суду №181/187/20 від 21 вересня 2020 року

ОСОБА_2 , повністю звільнено від сплати аліментів, що присуджені на користь

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року по справі

№181/411/17. Рішення суду після апеляційного оскарження набрало законної сили 13 січня 2021 року.

Довідкою Межівського відділу ДВС №4600 від 22 квітня 2021 року підтверджується наявність заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, яка станом на 12 січня 2021 року становить 86993,00 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, сформованого державним виконавцем Нечай О.В. станом на 01 червня 2021 року має несплачені аліменти на утримання доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі 6713,98 гривень.

Характеристиками директора КЗО «Межівська ЗШ І-ІІІ ступенів №1» МСР» підтверджується, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчаються в зазначеному закладі з першого класу, мають високі здібності до навчання та засвоєння матеріалу, активні, вміють робити правильні висновки. Фізично розвинені, приймають активну участь в спортивних змаганнях та трудових справах класу. Вихованням дітей займається батько, який відповідально ставиться до їх виховання, а мати участі у вихованні не приймає, на контакт з класним керівником за останні три роки не виходила.

Згідно характеристики Губиниської селищної ради Мар`янівського старостинського округу Новомосковського району Дніпропетровської області №117 від 07 липня 2021 року ОСОБА_1 за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарг до старостинського округу не надходило. Діти від шлюбу проживають з батьком та усунені від спілкування з матір`ю.

Актом обстеження умов проживання, складеного начальником ССД ВКМСР підтверджується задовільні умови проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . В будинку тепло, опалення газове, мається побутова техніка, діти мають окрему кімнату, мати дітей після розірвання шлюбу їх залишила з батьком, а сама поїхала за кордон. Діти повідомили, що вони бажають проживати разом з батьком.

Згідно акту обстеження умов проживання виконавчого комітету Мар`янської сільської ради ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 разом з батьками. Стосунки у сім`ї доброзичливі, панує взаємопорозуміння. Умови проживання для двох неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 хороші, відповідають вимогам, матеріально забезпеченні. Комісія вважає, що ОСОБА_1 спроможна та хоче виконувати обов`язки з виховання своїх дітей та доглядати за ними.

Судом достовірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що батьки не можуть дійти згоди щодо способу участі матері в спілкуванні з дітьми, позивач зазначає, що відповідач забороняє ОСОБА_1 бачитися з дітьми. Побачення та вільне спілкування з дітьми для позивача у зв`язку з перешкодами, які створює відповідач унеможливлюється.

Таким чином, між сторонами по справі існують непорозуміння та суперечки з приводу участі матері у спілкуванні та вихованні доньок.

Відповідно до ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Стаття 153 СК України закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Задовольняючи позов частково, суд звертає увагу, що на момент закінчення розгляду справи неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стала повнолітньою і відповідно до законодавчих норм сама вправі вирішувати питання стосовно її спілкування з матір`ю.

В судому засіданні представник відповідача-адвокат Очеретько Є.О. неодноразово звертав увагу суду на поверхневий висновок органу опіки та піклування Межівської селищної ради щодо встановлення способу участі матері дітей ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.22), суд піддає справедливій критиці дане звернення, так як вважає, що у разі незгоди його довірителя ОСОБА_2 він міг реальну можливість оскаржити вищезазначений висновок, однак таким правом не скористався, що дозволяє суду прийняти до уваги даний документ та дати належну правову оцінку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд, враховує складні взаємовідносини між позивачем і відповідачем, наявність у ОСОБА_1 особистих претензій до відповідача, які, в

будь-якому разі, не пов`язані зі ставленням позивача до неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , відсутність будь-яких фактів, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дитини, вік дитини, факт постійного проживання дитини лише з відповідачем.

Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з урахуванням віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент розгляду досягла повноліття вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на вищевикладені аргументи.

Судові витрати розподілити відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), третя особа без самостійних вимог: Межівська селищна рада Дніпропетровської області (юридична адреса вул. ім. Грушевського,9, смт. Межова, Дніпропетровської області) про визначення способів участі у вихованні та спілкування з неповнолітніми дітьми матері, яка проживає окремо задовольнити частково.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- кожної другої та четвертої суботи з 10.00 години ранку до 15.00 години неділі кожного місяця з правом відвідування культурних, розважальних закладів та місця її перебування в навчальних, спортивних, лікарських, громадських місцях, загальних місцях відпочинку та забирати у ці дні ОСОБА_5 до місця проживання ОСОБА_1 без супроводу батька з дотриманням режиму карантинних заходів;

- святкування дня народження ОСОБА_5 з наступного дня після святкування дня її народження у батька з 15.00 години з мамою ОСОБА_1 за місцем її проживання та поверненням ОСОБА_5 наступного дня до 15.00 години;

- кожні зимові канікули, будь-яких 5 діб з матір`ю ОСОБА_1 для оздоровлення на території України без супроводу батька та повернення ОСОБА_5 до місця її проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 454 (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 вересня 2022 року.

Суддя: Л. Ф. Літвінова