ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4020/22 Справа № 185/221/21 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ТОВ ФК Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 від 21 червня 2013 року у розмірі 24130 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10667 грн,заборгованість за процентами 1 грн,заборгованість за комісією 10912 грн, штрафи, пеня 2550 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 21 червня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» був укладений кредитний договір № /Т/972114, згідно умов якого відповідач отримала у кредит 16 000 грн з обовязком своєчасного повернення.

23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір №2 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № /Т/972114.

Відповідач порушила обовязок по своєчасному поверненню грошових коштів по кредитному договору, у звязку з чим у неї утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не дав оцінки доводам позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позову, а також не взяв до уваги, що кредитним договором обумовлено строк позовної давності 10 років, тому висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим.

Відповідач не скористалася своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та позичальником ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /Т/972114 (а.с.4-5).

Згідно цього договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16000 грн в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісій в обумовлені цим договором строки.

До договору додається графік платежів з детальним розрахунком сукупної вартості кредиту, відповідно до якого погашення кредиту повинно відбуватися у період з 21 червня 2013 року по 20 червня 2016 року включно шляхом щомісячного внесення фіксованої суми платежу (964 грн 52 коп), до складу якої входить погашення основної суми кредиту, проценти та комісія за супроводження кредиту.

Заявою на видачу готівки № 668211 від 21 червня 2013 року підтверджується отримання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 16 000 грн на підставі договору № /Т/972114 від 21 червня 2013 року (а.с.11).

Згідно договору №2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Актабанк» відступило новому кредитору ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором № /Т/972114 від 21 червня 2013 року (а.с.20-22).

Повідомлення про зміну кредитора було направлено на адресу відповідача 27 березня 2018 року (а.с.17), відомостей про отримання цього повідомлення у матеріалах справи немає.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалося на те, що у звязку з невиконанням позичальником обовязку по поверненню кредиту у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором № /Т/972114 за період з 23 березня 2018 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 24130 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10667 грн, заборгованість за процентами 1 грн, заборгованість за комісією 10912 грн, штрафи, пеня 2550 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок про те, що якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

Матеріалами справи встановлено, що пунктом 5.3 кредитного договору обумовлено термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів, комісії та штрафів 10 років.

Зазначений пункт договору судом не був взятий до уваги, тому висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим, рішення суду не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 2 та 3 кредитного договору обумовлено сплату процентів по кредитному договору та комісії за супроводжування кредиту. Зазначені умови були відображені у графіку погашення кредиту і підписані відповідачем ОСОБА_1 .

Крім того, статтею 5 указаного кредитного договору обумовлено сплату штрафів за порушення строків виконання зобовязання по договору.

Так, матеріалами справи встановлено, що на підтвердження позовних вимог ТОВ ФК ЄАПБ подало розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого заборгованість за кредитним договором № /Т/972114 за період з 23 березня 2018 року по 30 листопада 2020 року становила 24130 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10667 грн, заборгованість за процентами 1 грн, заборгованість за комісією 10912 грн, штрафи, пеня 2550 грн.

Іншого розрахунку заборгованості відповідач не надала. Правильність розрахунку позивача судом перевірена, апеляційний суд з ним погоджується.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ ФК ЄАПБ та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 за період з 23 березня 2018 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 24130 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10667 грн, заборгованість за процентами 1 грн, заборгованість за комісією 10912 грн, штрафи 2550 грн.

При цьому, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову посилання відповідача на те, що вона сплачувала грошові кошти на погашення кредиту, оскільки зазначені суми були прийняті згідно графіку черговості зарахування кредитних коштів, передбачених договором.

Посилання відповідача на подвійну відповідальність у разі стягнення з неї 2550 грн штрафів, пені не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються положеннями кредитного договору, яким передбачено стягнення штрафів у разі порушення строків погашення платежів, тобто зазначена сума складає штрафи і не розраховувалася як пеня.

За таких обставин, з урахуванням порушень норм матеріального права, допущених судом при ухваленні рішення, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ ФК ЄАПБ.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5255 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 за період з 23 березня 2018 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 24 130 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10 667 грн, заборгованість за процентами 1 грн, заборгованість за комісією 10 912 грн, штрафи 2 550 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів судовий збір у сумі 5255 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида