Справа № 490/1960/20
Провадження №22-ц/812/851/22
У Х В А Л А

05 вересня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Темнікової В.І.,

суддів: Базовкіна Т.М., Крамаренко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Гуденко О.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У 2020 році року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гуденко О.А. - залишено без розгляду.

Залишаючи заяву про відвід без розгляду, суд виходив з того, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.06.2020 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду вказаної справи.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 27.07.2020 року повернуто позивачу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва від 17.09.2020 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.07.2020 року скасовано, а матеріали позовної заяви направлено до того ж суду для продовження розгляду.

28.09.2020 року матеріали справи повернулись до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.10.2020 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом.

22.01.2021 року суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіним О.В. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження призначивши її у підготовче судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.04.2021 року відведено суддю Саламатіна О.В. від розгляду даної справи.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.04.2021 року дану справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та призначено підготовче судове засідання на 11.05.2021 року.

28 квітня 2021 року від ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява про відвід судді Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2021 року відведено суддю Саламатіна О.В. від розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шолох Л.М.

Ухвалою від 31 травня 2021 року відведено суддю Шолох Л.М. від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 07 червня 2021 року вказану справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.09.2021 року, 22.09.2021 року, 08.12.2021 року та від 31 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді Гуденко О.А.

18 лютого 2022 року, як зазначено в ухвалі суду від 21.02.2022р., через канцелярію суду позивачкою ОСОБА_1 знову подано заяву про відвід судді Гуденко О.А. Заяву обґрунтовано "за недовірою", інших обґрунтувань заява не містить.

Посилаючись на ч. 5 ст. 39 ЦПК України, згідно з якою якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду та враховуючи, що позивачем вже було чотири рази заявлено відвід судді Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А. з підстав недовіри, у задоволенні яких вищенаведеними ухвалами суду було відмовлено, а підстави для відводу судді Гуденко О.А., наведені в заяві від 18 лютого 2022, дублюють підстави заяв позивача, які вже були предметом розгляду судом, суд дійшов висновку, що це є підставою для залишення заяви про відвід судді без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року і розглянути її заяву по суті іншим складом суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши апеляційну скаргу та додані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення ( ст. 129 Конституції України).

До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Спеціальним правом учасника справи є право подати відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України заяву про відвід судді з підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу.

Порядок вирішення заявленого відводу визначений статтею 40 ЦПК України.

Оскільки позивачем повторно було заявлено відвід судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. з підстав, які вже були предметом розгляду суду, її заява про відвід була залишена без розгляду.

Звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року свідчить про те, що ОСОБА_1 вважає, що зазначена ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Однак, згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПЕ України.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід у переліку ухвал, визначених частиною першою цієї статті, відсутня, тому окремо від рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Передбачене п.16 ч.1 ст. 353 ЦПК України право на оскарження ухвали про залишення заяви без розгляду з урахуванням системного аналізу вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) виключно за умови, якщо така ухвала має «завершальне» значення щодо можливості судового розгляду та перешкоджає провадженню у справі. Разом із тим, заява ОСОБА_1 , яка була залишена без розгляду ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року, була направлена на вирішення окремого процесуального питання та вказана ухвала не перешкоджає провадженню у справі.

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує також те, що відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про відвід судді), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року підлягає поверненню.

Приймаючи остаточне рішення, суд враховує також правові висновки, викладені в постанові Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Гуденко О.А., за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.І.Темнікова

Судді Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко

Повний текст складено 05 вересня 2022 року.