ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5827/21 Номер провадження 22-ц/814/492/22Головуючий у 1-й інстанції Погрібняк О.М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

Секретар Міщенко Я.О.

За участю: заявника (боржника) - ОСОБА_1 , представника заявника (боржника) - адв. Беженар К.В.

стягувача - ОСОБА_2 , представника стягувача - адв. Зємцової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі №524/5827/21 від 21.07.2021р. таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі №524/5827/21 від 21.07.2021р. таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

З цією ухвалою не погодився позивач, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі №524/5827/21 від 21.07.2021р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2021р. і до досягнення дітьми повноліття, таким, що не підлягає виконанню; Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 безпідставно одержане за виконавчим документом - судовим наказом від 21.07.2021р., виданим Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2021р. і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування скарги посилається на те, що діти фактично проживають також і разом із ним, ОСОБА_1 в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 27.09.2011 року і знаходяться на його утриманні.

Зазначає, що з його боку відсутнє будь-яке ухилення від виконання батьківських обов`язків, він належним чином виконує свої обов`язки з утримання дітей, дбає про них, виховує їх, забезпечує продуктами, ліками тощо, одноособово здійснює у повному обсязі оплату рахунків за спожиті комунальні послуги в квартирі, де вони всі зареєстровані та проживають.

Вказує, що всі ці факти були підтверджені належними доказами під час розгляду справи в суді першої інстанції та саме ці докази підтверджують відсутність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання дітей, які знаходяться на його утриманні.

Вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки усім нданим ним доказам, не було встановлено зазначені ним у заяві обставини, які мають значення для справи.

Також, судом не взято до уваги, що станом на 24.06.2021р., дату подання до суду заяви про видачу судового наказу від 21.07.2021р., у провадженні цього ж суду знаходилася судова справа за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в процесі розгляду якої ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на подання зустрічної позовної заяви про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей, оскільки будь-яких підстав для цього не існувало, з огляду на те, що він виконує свої батьківські обов`язки.

Зазначає, що станом на день видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів, у провадженні суду знаходилася справа №524/5826/21 за позовом ОСОБА_2 до нього та його зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, проте, незважаючи на існування цієї сулової справи, рішення по якій є першочерговим для правильного вирішення питання про стягнення аліментів, суд безпідставно виніс спірний наказ від 21.07.2021р., яким стягнув з нього аліменти до винесення рішення по справі №524/5826/21 про визначення місця проживання дітей, оскільки діти знаходяться на його утриманні.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.07.2021р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2021р. і до досягнення дітьми повноліття.

Боржник, стягувач та їх діти малолітні діти- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих статтею 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника.

Такий висновок суду є обґрунтованим, в повній мірі відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно вимог ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 163 ЦК України передбачено вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Частиною першою статті 173 ЦПК України встановлено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Суть процедури визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення (матеріально-правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

До матеріально-правових обставин відносяться добровільне виконання боржником чи іншою особою рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Відтак, законом передбачено можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо обов`язок боржника щодо сплати заборгованості повністю припинився.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення сплати аліментів за виконавчим документом визначені Сімейним кодексом України.

При цьому, насідками визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавчо визначено припинення сплати аліментів за виконавчим документом, де обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, у такому разі суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Проаналізувавши наведені вище норми права в їх сукупності суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що діти фактично проживають разом із заявником, ОСОБА_1 , в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 27.09.2011 року та знаходяться на його утриманні, що з його боку відсутнє будь-яке ухилення від виконання батьківських обов`язків, він належним чином виконує свої обов`язки з утримання дітей, дбає про них, виховує, забезпечує продуктами, ліками тощо, оплачує рахунки за спожиті комунальні послуги в квартирі, де вони всі зареєстровані та проживають, не можуть бути взяті до уваги, з огляду на те, що зазначені обставини не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відтак, районний суд дійшов вірного висновку, що обов`язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 24.06.2021р., дату подання до суду заяви про видачу судового наказу від 21.07.2021р., у провадженні цього ж суду знаходилася судова справа за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в процесі розгляду якої ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на подання зустрічної позовної заяви про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки звернення з позовом до суду є диспозитивним правом особи, яким вона користується на власний розсуд.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що станом на день видачі судового наказу про стягнення з заявника аліментів, у провадженні суду знаходилася справа №524/5826/21 за позовом ОСОБА_2 до нього та його зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, проте, незважаючи на існування цієї судової справи, рішення по якій є першочерговим для правильного вирішення питання про стягнення аліментів, суд, на думку заявника, безпідставно виніс спірний наказ від 21.07.2021р., яким стягнув з нього аліменти до винесення рішення по вказаній вище справі №524/5826/21 колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на те, що місце проживання дітей не є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню згідно вимог ст.432 ЦПК України.

З огляду на те, що ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак