Номер провадження 2/754/232/22
Справа №754/644/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.

при секретарі: Сінєльніковій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зарахування безпідставно списаних коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим було підписано Заяву № б/н від 28.03.2019 року, згідно якої останній отримав кредит. Заявою відповідач підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач в свою чергу зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, внаслідок чого станом на 15.11.2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 253206,58 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача 207925,44 грн. - заборгованість за кредитом та судовий збір у розмірі 3118,88 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечуючи щодо позовної заяви, представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву - вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Умови обслуговування кредитних карток не містять його підпису. Інформація у паспорті споживчого кредиту діє до 17.07.2019 року. У анкеті - заяві відсутня інформація щодо номеру розрахунку до якого анкета - заява має відношення. Письмові матеріали справи не містять відповідного договору з усіма реквізитами передбаченими ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в України» для бездоговірного списання грошових коштів.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Цибульський В.В. подав зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів з аналогічних підстав, які наведені у відзиві, та просить суму списаних грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 у розмірі 186052,32 грн. зарахувати в заявлену позивачем за первісним позовом до стягнення сум, що становить 207925,44 грн. та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» суму коштів у розмірі 21873,12 грн.

Від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив (а.с.153-162). Відповідно до якої зазначає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачем не було ініційовано питання про призначення судово-економічної експертизи щодо розрахунку заборгованості. Крім того, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку свідчить про активне використання відповідачем кредитного рахунку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про повернення безпідставно набутих коштів за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, первісний позов підтримує, проти задоволення зустрічного позову заперечує.

Адвокат Цибульський В.В. та Єднак Р.В. в судове засідання не з`явилися, проте подали заяву в якій просили розгляд справи провести у їх відсутність. Позов АТ КБ «Приватбанк» просили задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму у розмірі 21873,12 грн., в іншій частині позову відмовити повністю. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» задовольнити повністю.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановлено, що 28.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 28.03.2019 року, відповідно до якої він отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

03.07.2019 року відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту з якого вбачається, що ОСОБА_1 власним підписом підтвердив, що «ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраним кредитуванням».

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 15.11.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 253206,58 грн., яка складається з наступного:

207925,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита;

207925,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

45281,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

0,00 грн. - нарахована пеня;

0,00 грн. - нарахована комісії.

Однак, позивач, на свій розсуд, вимагає від боржника частину суми заборгованості за кредитом, а саме 207925,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки за договором № б/н про рух коштів по рахунку, відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

З наявного у справі розрахунку заборгованості вбачається, що її облік банком здійснювався шляхом окремого обліку заборгованості по тілу кредиту та простроченої заборгованості по тілу кредиту, які у сумі визначають загальний розмір заборгованості позичальника. Також банком враховувалось поточне користування кредитом ОСОБА_1 ..

Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вказує, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зі змісту відзиву відповідач посилається на те, що не узгоджував умови кредитного договору, щодо сплати відсотків, строків повернення, при цьому підстав вважати недостовірним доказом паспорту споживача, який підписаний особисто відповідачем, у суду не вбачається.

З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 207925,44 грн.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_1 не надав підтверджуючих документів щодо заявлених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічної позовної заяви про захист прав споживачів та зарахування безпідставно списаних коштів.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 10, 12, 19, 43, 49, 81, 83, 141, 174, 175, 178, 258-260, 263-265, 273-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО №305299, адрес - м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, р/р № НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 207925,44 грн. та судовий збір у розмірі 3118,88 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зарахування безпідставно списаних коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя: В.О.Сенюта