Справа №296/8134/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі судді Стрілецької О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог:

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомираз позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05.10.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зареєстрований в реєстрі за №1589, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за договором №630097916 на загальну суму 15930,51 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення вже стягнутих за виконавчим написом безпідставно набутих коштів у розмірі 5194,61 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн..

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 14.02.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк".

Позивач зазначив, що він не отримував жодних документів і повідомлень про перехід права вимоги за кредитним договором від ПАТ "Альфа-Банк" до ТОВ «Вердикт Капітал».

05.10.2020 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Секістова Т.І. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1589, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість в сумі 15930,51 гривні, з якої: 10414,54 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 05,56 грн - строкова заборгованість за комісією; 1610,30 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2800,11 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями; 500,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Період, за який проведено стягнення боргу, -16.01.2019 року по 11.03.2020 року.

На час звернення з позовом приватним виконавцем Лужинецьким П.В. проводиться стягнення за рахунок заробітної плати та пенсії позивача. Відповідно до довідки приватного виконавця Лужинецького П.В. №63380126 від 07.09.2021 року станом на 07.09.2021 року із доходів ОСОБА_1 було утримано 5494,61 грн на користь стягувача, 400,00 грн. погашення витрат виконавчого провадження та 519,46 грн основної винагороди приватного виконавця.

Позивач вказує, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, а стягнута сума поверненню, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки у нього відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем, який не надав документи, які підтверджують перехід до ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги у зобов`язальних правовідносин за укладеним з ПАТ "Альфа-Банк" договором. Заборгованість, яка існувала перед ПАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого виступило ТОВ "Кредитні ініціативи", була анульована шляхом прощення боргу.

Крім того, позивач посилається на те, що договір, на підставі якого вчинений виконавчий напис, укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 17.09.2021 р. матеріали цивільної справи №296/8134/21 передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Ухвалою судді від 13.12.2021 року дану позовну заяву було залишено без руху.

19.01.2022 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. документи, на підставі яких нею вчинений виконавчий напис №1589 від 05.10.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ "Вердикт Капітал".

Ухвалою суду від 19.01.2022 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом, на підставі якого здійснюється виконавче провадження №63380126.

Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав 31.01.2022 року (а.с. 72).

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

15.02.2022 р. позивач направив додаткові пояснення та клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, яка згідно акту наданих послуг від 15.02.2022 року становить 6000,00 грн, які він просить стягнути з відповідача, надано докази понесення позивачем судових витрат.

15.02.2022 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , просив відмовити в їх задоволенні, оскільки виконавчий напис від 05.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №1589, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. з дотриманням вимог чинного законодавства.

З приводу повернення стягнутої з позивача заборгованості за виконавчим написом ТОВ «Вердикт Катітал» зауважив, що на момент здійснення стягнення всі дії по його виконанню проводились правомірно. Крім того, загальна сума, яку позивач просить стягнути з відповідача, не була повністю перерахована стягувачу, з наданих ОСОБА_1 документів неможливо встановити точну суму стягнення, яка була перерахована на користь відповідача.

15.02.2022 р. від ТОВ "Вердикт Капітал" надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу (а.с. 99-103).

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік).

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду з позовом, позивач долучив до позовної заяви копію виконавчого напису, вчиненого 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №1589, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 15430,51 грн.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість стягується з ОСОБА_1 за Кредитним договором №630097916 від 14.02.2014 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року. Сума заборгованості становить 15430,51 грн, яка складається з: 10414,54 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 05,56 грн. - строкова заборгованість за комісією; 1610,30 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2800,11 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 500,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» складає 15930,51 грн (а.с. 13)

Крім того, до позовної заяви позивач долучив копію Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 14)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на відсутність в нього заборгованості перед ТОВ "Вердикт Капітал", а також на те, що нотаріусу не були надані документи, на підставі яких може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, зокрема, оригінал нотаріально-посвідченого договору, та документи, які підтверджують право вимоги і безспірність заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження подання відповідачем для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Секістовій Т.І. документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

Суд зазначає, що ухвала суду від 19.01.2022 р. про витребування у приватного нотаріуса Секістової Т.І. копій документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису №1589 від 05.10.2020 року, залишилась без виконання.

В той же час, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, всупереч положенням ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом і не долучив до відзиву на позовну заяву жодного доказу, який би спростував доводи позовної заяви, хоча матеріали позову отримав.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Позивач до позовної заяви долучив підписану ним копію Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», яка нотаріально не посвідчена (а.с. 14).

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Отже, ні відповідач, ні приватний нотаріус не надали суду докази, які б підтверджували, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом згідно умов укладеного між сторонами та нотаріально-посвідченого договору і на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості, оскільки суду не направлені документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, а з наданих позивачем доказів вбачається, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону.

Також відповідач не надав суду докази, які б підтверджували перехід до нього права вимоги за кредитними зобов`язаннями, які перейшли до нього за Кредитним договором, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, а позивач наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами заперечує.

Водночас, суд не бере до уваги надану позивачем на підтвердження анулювання заборгованості за кредитним договором довідку директора ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_2 , оскільки вона не містити дати її видачі, що унеможливлює врахування термінів погашення заборгованості.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набутих коштів у сумі 5194,61 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) та від 08.09.2021 р. у справі №201/6498/20 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

22.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63380126 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. від 05.10.2020 року №1589 (а.с.17).

09.11.2020 р. приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (а.с.31).

Згідно довідки приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. №63380126 від 07.09.2021 року, яка видана у виконавчому провадженні №63380126, станом на 07.09.2021 року із доходів боржника було утримано 5194,61 грн на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал». Зазначену згідно довідки грошову суму позивач просить стягнути з відповідача, оскільки вважає, що кошти стягнуто з нього безпідставно (а.с. 18).

З огляду на те, що кошти в сумі 5194,61 грн стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі виконавчого напису, щодо якого суд дійшов висновку про те, що він не підлягає виконанню, отже такі кошти набуті відповідачем на підставі, яка відпала, тому підлягають стягненню з відповідача згідно зі статею 1212 ЦК України.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо неможливості визначити загальної суму стягнення за виконавчим написом на користь ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки розмір стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості на користь відповідача підтверджений довідкою приватного виконавця.

V. Розподіл судових витрат

За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн підтверджено угодою про надання правової допомоги від 01.09.2021 р., укладеною між ОСОБА_1 та адвокатом Горловою М.В. (а.с.78), актом наданих послуг від 15.02.2022 р. (а.с.79).

Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

15.02.2022 р. ТОВ «Вердикт Капітал» направило до суду клопотання, в якому просить зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу. В клопотанні зазначено, що до позовної заяви не долучені належні та допустимі документи, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 6000,00 грн. (а.с. 99-107).

Дослідивши зміст вказаного клопотання, суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає, оскільки воно є формальним за своїм змістом, неконкретизованим і безпідставним. В клопотанні абсолютно відсутнє конкретне посилання на те, чому відповідач вважає, що понесені витрати не відповідають фактичним обставинам справи. Не грунтуються на нормах ЦПК України та Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" можливість обрахунку витрат на правничу допомогу, виходячи із середньої заробітної плати в 2021 році по Житомирській області.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що матеріалами справи не підтверджується, що позивач дійсно сплатив адвокату грошові кошти в сумі 6000,00 грн, оскільки за правилами п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України підлягають розподілу витрати на надання професійної правничої допомоги, вартість яких сплачена або навіть підлягає сплаті.

В акті наданих послуг від 15.02.2022 року зазначено, що позивач оплатив надані адвокатом послуги в сумі 6000,00 грн (а.с. 79). У суду відсутні будь-які підстави вважати, що адвокат надав послуги позивачу безкоштовно.

Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи статті 137 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 18.08.2021 року у справі №300/3178/20.

Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень статті 14 ПК України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI, не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України, не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Таким чином, враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що позовні вимоги задоволено; позивач поніс судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, що підтверджено належними доказами; суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню і стягує з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. понесених ним витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами, а тому суд не знаходить підстав для зменшення суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1816,00 грн, сплачених за подання позовної заяви, та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задоволити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, зареєстрований в реєстрі за №1589, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» боргу в сумі 15930,51 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у сумі 5194,61 грн, а також стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5 Б, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Тургенєвська, 32А, каб. 7.

Суддя О.В. Стрілецька