Провадження № 2/752/299/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дію

встановив:

09.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дію до АТ КБ «Приватбанк».

10.07.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

28.09.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що між нею та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір споживчого кредиту № 900643 з кредитним лімітом 25 000, 00 грн., який погашено нею ж у період з травня по листопад 2016 року. Однак, відповідачем не зараховано сплачені нею кошти. Крім того, банк продовжує нараховувати щомісячно проценти за начебто користування кредитом.

Просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути їй надміру сплачені кошти у розмірі 25 000, 00 грн. на її ж депозитний рахунок.

01.10.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечував проти позову. Так, між позивачкою та банком дійсно було укладено договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, клієнт отримала доступ до всіх банківських послуг, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг. Однією з таких послуг є овердрафт (п. 1.1..1.52 Умов та правил, короткостроковий кредит, який банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування). ОСОБА_1 активно користувалася кредитною карткою, що визнається нею ж самою. Станом на 30.04.2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становила 18 231, 15 грн. Утримувач кредитної картки має право користуватися сервісом «Миттєва розстрочка», якщо утримувач погодився з умовами даного пункту та отримав кошти (п. 2.7.6.1.2.1. Умов та правил). 13.05.2016 року в телефонному режимі працівником банку було запропоновано ОСОБА_1 розбити зазначену заборгованість на платежі шляхом підключення сервісу «Миттєва розстрочка» та з перенесенням заборгованості на цей сервіс. З вказаною пропозицією позивачка погодилася на термін 48 місяців у зв`язку з чим заборгованість по карті «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 було перенесено на рахунок «Миттєвої розстрочки». Після перенесення заборгованості, позивачка продовжувала користуватися кредитним лімітом, внаслідок чого в неї виникла нова заборгованість. Так, 02.06.2016 року позивачем було здійснено п`ять операцій на загальну суму 18 994, 60 грн. за рахунок кредитного ліміту на карті, а відтак загальна сума заборгованості становила 37 225, 75 грн. Зазначене вище підтверджується рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року, яке набрало законної сили 09.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 04.05.2011 року в розмірі 45 527, 93 грн. та 1 921, 00 грн. судового збору.

У судовому засіданні сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши заяви по суті справи та додані на їх підтвердженні докази, матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що між нею та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір споживчого кредиту № 900643 з кредитним лімітом 25 000, 00 грн., який погашено нею ж у період з травня по листопад 2016 року. Однак, відповідачем не зараховано сплачені нею кошти. Крім того, банк продовжує нараховувати щомісячно проценти за начебто користування кредитом. Просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути їй надміру сплачені кошти у розмірі 25 000, 00 грн. на її ж депозитний рахунок.

Заперечуючи проти позову, банком зазначено, що між позивачкою та банком дійсно було укладено договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, клієнт отримала доступ до всіх банківських послуг, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг. Однією з таких послуг є овердрафт (п. 1.1..1.52 Умов та правил, короткостроковий кредит, який банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування). ОСОБА_1 активно користувалася кредитною карткою, що визнається нею ж самою. Станом на 30.04.2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становила 18 231, 15 грн. Утримувач кредитної картки має право користуватися сервісом «Миттєва розстрочка», якщо утримувач погодився з умовами даного пункту та отримав кошти (п. 2.7.6.1.2.1. Умов та правил). 13.05.2016 року в телефонному режимі працівником банку було запропоновано ОСОБА_1 розбити зазначену заборгованість на платежі шляхом підключення сервісу «Миттєва розстрочка» та з перенесенням заборгованості на цей сервіс. З вказаною пропозицією позивачка погодилася на термін 48 місяців у зв`язку з чим заборгованість по карті «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 було перенесено на рахунок «Миттєвої розстрочки». Після перенесення заборгованості, позивачка продовжувала користуватися кредитним лімітом, внаслідок чого в неї виникла нова заборгованість. Так, 02.06.2016 року позивачем було здійснено п`ять операцій на загальну суму 18 994, 60 грн. за рахунок кредитного ліміту на карті, а відтак загальна сума заборгованості становила 37 225, 75 грн.

Зазначене вище підтверджується рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року, яке набрало законної сили 09.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 04.05.2011 року в розмірі 45 527, 93 грн. та 1 921, 00 грн. судового збору.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачкою було оформлено послугу «Миттєва розстрочка» внаслідок чого її заборгованість розстрочена на строк у 48 місяців, а з огляду на те, що остання продовжувала користуватися кредитними коштами, надалі, сума кредиту та, відповідно, заборгованості збільшувалася, а тому підстави для повернення ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» коштів у розмірі 25 000, 00 грн. відсутні.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дію, не підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дію, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк