Справа № 505/622/21
Провадження № 2/505/851/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області в особі реєстраційного відділу управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради, про виділ частки зі спільного часткового майна в натурі шляхом визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 26 лютого 2021 року звернулась до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області в особі реєстраційного відділу управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради, та просить винести рішення суду яким: визнати знищеними 3/8 частини житлового будинку з відповідною кількістю надвірних господарчих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 та припинити право власності на вказане нерухоме майно; встановити факт, що має юридичне значення а, саме, що у зв`язку із припиненням права власності ОСОБА_3 на 3/8 частки будинку АДРЕСА_1 , частини інших співвласників зазначеного будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали рівними по Ѕ кожного; виділити зі спільного часткового майна: житлового будинку АДРЕСА_1 (до перейменування Котовськ) ОСОБА_1 в натурі належну їй частину, а саме Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 в порядку виділу частки зі спільного часткового майна, (будинку АДРЕСА_1 ) право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який складається з: житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а2», верандою літ. «а4», загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., погріб з шиєю літ «Г», сарай літ «Н, Л, П», гараж літ. «М», убиральня літ. «I1, Т», вимощення І, вигрібні ями IV,V, водогін II, огорожа № 3,4, який розташований на земельній ділянці, площею загальною площею 0,0343 га. Іншу частину спільного майна залишити у власності ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивувала тим, що позивачка є власником 38/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2021. Співвласниками інших частин будинку є ОСОБА_2 25/100 частин та ОСОБА_3 37/100 частин.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно довідки від 19.07.2006 спадкова справа не заводилась, спадкоємці до нотаріуса не звертались. Частка будинку ОСОБА_3 була занедбана, загрожувала обвалом та пошкодженням часток інших співвласників. Відтак другий співвласник звертався до органів місцевого самоврядування зі скаргами на поганий стан частини домоволодіння, яка раніше належала ОСОБА_3 та отримав дозвіл на їх демонтаж, що і зробив. Наразі проведено технічну інвентаризацію будинку та встановлено, що частки в домоволодінні змінились, тому частки позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 є рівними, та за кожним Ѕ частин житлового будинку. Проте, за відсутності у ОСОБА_3 та його спадкоємців, що прийняли спадщину ОСОБА_3 неможливо в позасудовий спосіб скасувати відомості про право власності на його частину будинку.

ОСОБА_2 не бажає приватизувати земельну ділянку, або оформляти договір оренди та визначити кадастровий номер. Без визначення кадастрового номера та оформлення права користування чи власності на будинок неможливо ним розпорядитись, не можливо провести реконструкцію чи перебудову, бо декларація про початок будівництва (реконструкції) та про завершення потребує зазначення кадастрового номера земельної ділянки. Самостійний виділ та реєстрація одним співвласником своєї частини майна в натурі неможлива, бо це суперечитиме вимогам ст.ст. 364, 367 ЦК України.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої на задоволені позову наполягала та просить розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Представник Виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області в особі реєстраційного відділу управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, пояснень або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 38/100 частин житлового будинку з надвірними господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 січня 2021 року, серії та номер НМР 479224, посвідченого 14 січня 2021 року приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Крисюк Л.В.

Інші 25/100 частин домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належать ОСОБА_2 на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2005 року, справа № 2-2435/2005.

Інші 37/100 частин домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належали ОСОБА_3 , відповідно до рішення Котовського міського суду Одеської області від 18 жовтня 1994 року.

Відповідно до довідки Котовського МРВ УМВС України в Одеській області від 21 липня 2006 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №438).

Згідно з відповіддю на запит за № 396 від 19.07.2006 наданою державним нотаріусом Налдіною М.М., після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мешкав в АДРЕСА_1 , спадкоємці на 3/8 частин домоволодіння не зверталися, спадкова справа не заводилася.

З копії витягу з рішення № 283 від 22.08.2006 про затверджено акт обстеження жилого будинку під літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_3 , визнано цей будинок аварійним непридатним для проживання та капітального ремонту. У зв`язку з загрозою обвалу будинку під літ. «Б» дозволити співвласнику ОСОБА_2 розібрати аварійну будівлю; зобов`язано ОСОБА_2 виконати роботи по укріпленню звільненої зовнішньої стіни сарая літ. «Л»; правові документи на жилий будинок літ. «Б», який належав ОСОБА_3 анулювати.

Згідно факту знищення 3/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 від 23.11.2020 виданого експертом, інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , житловий будинок під літ. «Б», сараї літ. «Д,В», що складали 3/8 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , знищені.

В результаті цього частки інших співвласників змінились.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлено станом на 23.11.2020 ФОП ОСОБА_4 , за двома власниками числиться по 50/100 часток кожному. За адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться: житловий будинок загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м, а за адресою: АДРЕСА_3 , житловий будинок загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, складеного СПД ОСОБА_4 за № 224 від 23.11.2020, за технічними показниками житловий будинок АДРЕСА_1 може бути поділено. Склад новоутворених об`єктів та їх адреси: АДРЕСА_4 , в складі: житловий будинок літ. «А» з прибудовою літ. «а2», верандою літ. «а4» загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, погріб з шиєю літ. «Г», сараї літ. «Н,Л,П», гараж літ. «М», убиральні літ. «І1, Т», вимощення І, вигрібні ями ІУ, У, водогін ІІ, огорожа № 3,4. 2. Одеська область, АДРЕСА_1 , в складі: житловий будинок літ. «А» з прибудовою літ. «а1, а5, а6», загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м, навіс літ. «а7», літня кухня літ. «Е», сараї літ. «Ж,Х», убиральні літ. «І», вимощення І, водогін ІІІ, огорожа № 1-3.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Стаття 346 ЦК України визначає перелік підстав припинення права власності, у тому числі п. 4 ч. 1 даної статті передбачено, що право власності припиняється у разі знищення майна.

Згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється у разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема, залежно від причин знищення майна. Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Тобто, припинення права власності на таке майно пов`язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 553.

Відповідно до цього Порядку державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус. Для проведення державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням відомості про це нерухоме майно повинні міститися у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, державна реєстрація припинення права власності здійснюється за заявою власника об`єкта нерухомого майна.

Як визначено у п. 75 Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням подаються: 1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п.6 вказаної вище Постанови, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника, шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно до вимог ст. 349 ЦК України є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо (Постанова ВС від 17.01.2019 № 708/254/18).

Оскільки позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт знищення майна, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо знищення частини житлового будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Згідно зі статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що співвласник ОСОБА_3 , якому належали 3/8 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , помер та його частина домоволодіння знищена, тому частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дане володіння змінились та стали рівними, тобто по Ѕ кожного.

Крім того, відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення.

Отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття.

У відповідності до п.«г» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року.

Вказана правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 23.12.2015 у справі № 6-244цс15, від 12.10.2016, № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з ст. 364 ЦК України співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такі співвласники мають право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, частка об`єкту може бути виділена в натурі, проте позивачка не оформила своє право власності на 50/100 частин житлового будинку, що унеможливлює виділення частки житлового будинку у позасудовому порядку, тому суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263265 ЦПК України, та ст.ст. 317, 319, 346, 349, 357, 364, 367, 377, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати знищеними 3/8 частини житлового будинку з відповідною кількістю надвірних господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 та припинити право власності на вказане нерухоме майно.

Визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на житловий будинок з відповідною кількістю надвірних господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними і становлять по 1/2 частки даного житлового будинку.

Виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який складається з: житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а2», верандою літ. «а4», загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., погріб з шиєю літ «Г», сарай літ «Н,Л,П», гараж літ. «М», убиральня літ. «I1, Т», вимощення І, вигрібні ями IV,V, водогін II, огорожа №3,4, за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, площею загальною площею 0,0343 га.

Іншу частину спільного майна, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0357 га, за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у власності відповідача ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 04 серпня 2022 року.