Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/412/21
Провадження № 6/506/4/22
У Х В А Л А

03.05.2022 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Таратунського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т Окни скаргу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на постанову заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Дорогова О.Б., боржник: ОСОБА_1 про неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2022 року до Красноокнянського районного суду Одеської області звернулося зі скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на постанову заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О.Б., боржник: ОСОБА_1 про неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, за якою просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О.Б. № 66774839 від 29 грудня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу,

- зобов`язати заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О.Б. відновити виконавче провадження по виконанню судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області № 506/412/21 від 03 вересня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 1503,88 грн, 3 відсотків річних у розмірі 10,38 грн, інфляційних витрат у розмірі 41,76 грн та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 227 грн, а всього залишку 279,14 грн., посилаючись на таке.

03 вересня 2021 року Красноокнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ по справі № 506/412/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 1503,88 грн, 3 відсотків річних у розмірі 10,38 грн, інфляційних витрат у розмірі 41,76 грн та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 227 грн.

08 вересня 2021 року TOB «ООЕК» направило до Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) на виконання вказаний судовий наказ, зазначивши при тому, що заборгованість за спожиту електроенергію боржником була сплачена добровільно.

09 вересня 2021 року було відкрите виконавче провадження , однак 31 січня 2022 року на адресу ТОВ «ООЕК» надійшла постанова заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О.Б. № № 66774839 від 29 грудня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Залишок боргу на час повернення виконавчого документу становить 279 грн 14 коп. і, таким чином, рішення суду залишається невиконане, тому ТОВ "ООЕК" звернулося до суду з захистом своїх прав.

ТОВ «ООЕК» вважає, що вказана постанова є неправомірною через її невідповідність положенням ч. 1 ст. 18, ст.48 ,ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, скаржник посилається на те , що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу у випадку відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним.

Разом з тим, на думку скаржника, заступником начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дороговим О.Б. не накладено арешт на кошти боржника, не накладено арешт на майно боржника, не перевірено наявність рахунків боржника в усіх банківських установах, не перевірена повторно інформація щодо рахунків боржника, щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, щодо доходів боржника, не встановлено інформацію про договори боржника щодо зберігання цінностей, не виявлено майно боржника .Крім того, державний виконавець не звернувся до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язання за рішенням суду тощо.

Через невиконання заступником начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дороговим О.Б норм Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ Красноокнянського районного суду Одеської області досі не виконаний, що порушує законні права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія».

22 лютого 2022 року скарга була залишена без руху і після усунення недоліків 12 березня 2022 року вказана скарга була прийнята до розгляду.

21 квітня 2022 року заступник начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогов О.Б. надав заперечення на скаргу ,посилаючись на те , що державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання судового наказу- в рамках АСВП направлено запити до ДФС,УПФУ,МВС України, накладено арешт на майно боржника шляхом внесення відповідної інформації до ДРОРМ та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладено арешт на рахунки боржника в банківських установах, які підтягнуті в електронному документообігу з органами ДВС. Що стосується інших вимог, викладених у скарзі , як то незвернення до суду із поданням щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України тощо, то це є правом , а не обов`язком державного виконавця.

26 квітня 2022 року представник скаржника надав відповідь на заперечення, у якій зазначив, що не погоджується з доводами суб`єкта владних повноважень ,так як відповідно до ч.8 ст.48 ЗУ « Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження , а в подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Однак з моменту відкриття виконавчого провадження 26 серпня 2021 року державним виконавцем лише один раз - 09 вересня 2021 року було перевірено майновий стан боржника.

Крім того, виконавець повинен був у відповідності до вимог ч.1 ст.18, ст.48, ч.2 ст.56 ЗУ « Про виконавче провадження» неодноразово перевірити наявність рахунків, нерухомого та рухомого майна та звернути стягнення на наявні кошти або майно шляхом накладення арешту, вилучення та примусової реалізації ,однак згідно даних АСВП заступником начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дороговим О.Б. взагалі не було накладено арешти на майно та кошти боржника.

Крім того, державним виконавцем не було виконано вимоги ч.1 ст.10 Закону України « Про виконавче провадження» щодо інших заходів примусового виконання рішень як то звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

До того ж , державним виконавцем не використано право на виклик боржника та звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань.

На думку скаржника, належним доказом вжиття всіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду , що свідчило б про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

З огляду на те, що примусове виконання рішення в Україні покладається на ДВС, яка зобов`язана вживати передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень , а , на думку скаржника, заступник начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогов О.Б. діяв з порушенням вказаного Закону, прийнявши при цьому неправомірне рішення про повернення виконавчого документу, то й вказану постанову слід визнати неправомірною та скасувати.

Суб`єкт оскарження будь-яких пояснень, зауважень тощо на відповідь на заперечення проти скарги суду не надав.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримала доводи скарги.

Боржник ОСОБА_1 , заступник начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогов О.Б. повідомлялись належним чином про день та час розгляду скарги, однак в судове засідання не з`явилися ,про причини неявки суд не сповістили, при цьому від заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О.Б. надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність.

Враховуючи, що ч.ч. 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується, але їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, то вказана скарга розглянута у відсутність суб`єкта оскарження та боржника.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого .

25 червня 2021 року Красноокнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ по справі № 506/412/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 1503,88 грн, 3 відсотків річних у розмірі 10,38 грн, інфляційних витрат у розмірі 41,76 грн та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 227 грн (а.с.4-5).

При цьому суд зауважує, що скаржник помилився, вказуючи у скарзі, що зазначений судовий наказ виданий 03 вересня 2021 року

В провадженні Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного судового наказу ( залишок боргу 279,14) (ВП №66774839).

29 грудня 2021 року заступником начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дороговим О.Б. ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення (зворот а.с.6).

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Пунктом 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 визначено , що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В свою чергу, ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження ») Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів дотримання та виконання даного пункту (вимоги законодавства) суду не надано.

Наведена правова позиція законодавця підтверджена судовою практикою, зокрема Постановою Верховного Суду від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження, в тому числі і скаржника .

При цьому, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Так , відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та ,як результат , про передчасність наявності підстав для посилання на неможливість виконання судового рішення за рахунок відсутності майна у боржника адже відсутність майна у боржника належним чином не підтверджена, а наявність майна у боржника належним чином державним виконавцем не перевірена.

Бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, в даному випадку на виконання Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заступник начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогов О.Б., в порушення ст.81 ЦПК України ,якою визначено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів правомірності своїх дій щодо повернення виконавчого документу та вчинення визначених законом виконавчих дій.

Так, зокрема, жодних доказів накладення арешту на майно боржника, на що суб`єкт оскарження посилався у запереченнях на скаргу , суду надано не було, як і не було виявлено незгоди з такою інформацією ,яка викладена скаржником у відповіді на заперечення.

Таким чином , судом встановлено , що заступник начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогов О.Б., належних, повних, своєчасних та об`єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання судового наказу по справі № 506/412/1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна Енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») заборгованості не вчинив, що є порушенням Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено , що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку , що скарга ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» є обґрунтованою тому підлягає задоволенню.

При цьому слід зауважити, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця може бути судом визнана незаконною , а не визнана неправомірною , так як поняття неправомірності є визначенням дій або бездіяльності посадової особи , а не процесуального документу.

Що стосується вимоги щодо зобов`язання заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О.Б. відновити виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу Красноокнянського районного суду № 506/412/21 від 26 червня 2021 року ,то така вимога є надлишковою , так як відповідно до ст.41 ЗУ « Про виконавче провадження» , у разі ,якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

При цьому слід роз`яснити скаржнику , що разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 48, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447-451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на постанову заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова Олексія Борисовича , боржник: ОСОБА_1 про неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання вчини певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О. Б. щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 66774839.

Визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Подільського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеси ) Дорогова О. Б. у виконавчому провадженні ВП № 66774839 від 29.12.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення , а особи, які не були присутні при проголошенні ухвали, можуть її оскаржити протягом того ж строку з дня вручення ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 06 травня 2022 року .

Суддя О. Л. Чеботаренко