Справа № 461/1150/19 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/4102/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Бадівській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Пиця А.А. у виконавчому провадженні №58216094,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича.

Скаргу обґрунтовував тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року затверджено між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 мирову угоду, яка набрала законної сили 12 грудня 2018 року, за умовами якої, починаючи з 03 жовтня 2018 року до 26 жовтня 2022 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина не пізніше 28-го числа кожного поточного місяця у розмірі 2 000,00 грн, а також додаткові витрати в сумі 25 675,00 грн. Він зобов`язувався сплачувати до 31 грудня 2019 року аліиенти платежами по 2 000,00 грн і в останній місяць - залишок заборгованості. 28 січня 2019 року до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області звернулася стягувач ОСОБА_2 із заявою про примусове виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року, мотивуючи тим, що боржник виконував її умови із запізненнями, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. 28 січня 2019 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Вважав, що приватний виконавець порушив вимоги частини першої статті 71, пункту 2 частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості. Крім того, виконавець безпідставно визначив розмір заборгованості із виплати аліментів у розмірі 5 500,00 грн, зазначивши у довідці недостовірні дані, не перевіривши наявність заборгованості зі сплати аліментів та всупереч умовам мирової угоди видав стягувачу довідку про наявність у платника аліментів заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 5 500,00 грн. Крім того, приватний виконавець порушив положення частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме несвоєчасно надіслав йому, як боржнику, постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначені дії свідчать про порушення приватним виконавцем Пицем А. А. Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Враховуючи наведене, просив суд визнати дії приватного виконавця Пиця А. А. протиправними.

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Пиця А.А. у виконавчому провадженні №58216094 - залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень 00 копійок.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, залишаючи його скаргу на дії приватного виконавця без розгляду, суд першої інстанції не врахував належні та достатні докази на підтвердження того, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження та довідку від 29.01.2019 року, згідно якої у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 5 500 грн, він отримав лише 05.02.2019 року. Так доказом отримання ним листа № 909 саме 05.02.2019 року є відповідь на його ( ОСОБА_1 ) запит від УДППЗ «Укрпошта» за вих. № 12.2.1-04-1143 від 15.11.2019 року, з якої вбачається, що даний лист № 909 ним було отримано саме 05.02.2019 року. Таким чином, якщо приймати до уваги наведене в оскаржуваній ухвалі посилання на ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», отримавши 05.02.2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження та додані до неї документи, в тому числі і довідку про заборгованість зі сплати аліментів від 29.01.2019 року, останнім днем для подання скарги на дії виконавця, у відповідності до зазначеної статті Закону, є 16.02.2019 року. Відтак, вважає, що строк на звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця ним не пропущено.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задоволити.

Через канцелярію суду 05.04.2022 року за вх. № 5717 надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначено, що скаржник ОСОБА_1 пропустив строк, протягом якого мав право звернутися до суду зі скаргою на дії приватного виконавця. Згідно із заявою боржника від 04 лютого 2019 року, саме 30 січня 2019 року він дізнався про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження та довідки про заборгованість по аліментах. Крім того, зі змісту скарги боржника ОСОБА_1 вбачається, що 01 лютого 2019 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та довідку про заборгованість. Зазначені обставини підтверджуються поштовим відстеженням. Оскільки ОСОБА_1 30 січня 2019 року дізнався про наявність оскаржуваних постанови про відкриття виконавчого провадження та довідки про заборгованість, а скаргу подав лише 18 лютого 2019 року без клопотання про поновлення строку на подачу скарги, останній не дотримав процесуальних строків на оскарження дій приватного виконавця. Вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною, а доводи такої такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

У засіданні колегії суддів апелянт Билень Т.Я. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Приватний виконавець Пиць А.А., його представник ОСОБА_3 , стягував ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 проти скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Статтею 122 ЦПК України передбачено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 123 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі №466/948/19 (провадження №61- 16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що увідповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги

без розгляду та повернення її заявникові».

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення й прав і свобод. Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі №501/3532/18 (провадження №61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі №2-1441/10 (провадження).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процессуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» №19164/04 від 21 жовтня 2010 року).

Встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року, яка набрала законної сили 12 грудня 2018 року, затверджено мирову угоду, укладену у справі № 461/7435/18 між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 , за умовами якої починаючи з 03 жовтня 2018 року до 28 числа поточного місяця боржник зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2 000,00 грн, а також додаткові витрати в сумі 25 675,00 грн. Відповідач зобов`язувався сплатити

до 31 грудня 2019 року платежами по 2 000,00 грн і в останній місяць - залишок заборгованості (а.с. 9, 10, т. 1).

28 січня 2019 року до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. звернулася стягувач ОСОБА_2 із заявою про примусове виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Галицького районного суду м. Львова, мотивуючи таку тим, що боржник виконував її умови із запізненнями, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 19, т. 1).

28 січня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13-14, т. 1).

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 58216094 направлено боржнику 30 січня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А., скржник зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 58216094 та довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 29.01.2019 року він отримав 01 лютого 2019 року, що підтверджується відстеженням про пересилання поштового відправлення з офіційного інтернет-сайту АТ «Укрпошта» 909) (а.с.12, т. 1).

У заяві, адресованій приватному виконавцю, ОСОБА_1 зазначив, що про розрахунок заборгованості, складений приватним виконавцем Пицем А.А. станом на 28.01.2019 року, він довідався 31.01.2019 року (а.с. 101-102, т. 1).

Крім того, як вбачається з ксерокопії журналу вручень чи отримання кореспонденції, долученого відділенням Укрпошти до відповіді на запит ОСОБА_1 та суду, така містить виправлення щодо дати вручення ОСОБА_1 поштового відправлення (а.с. 183, 205, т. 2 ).

При цьому, скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, датована 15.02.2019 року, згідно штампу АТ «Укрпошта» здана на пошту 15.02.2019 року, отримана Галицьким районний суд м.Львова та зареєстрована судом 18.02.2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції від 18.02.2019 року за №5583.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Пиця А.А. у виконавчому провадженні №58216094 з пропуском строку, передбаченого ст. 449 ЦПК України, клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою із зазначенням поважних причин пропуску такого не подавав.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра