Справа № 509/72/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності на нерухоме майно ,-

учасники цивільного провадження по справі:

позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Савенков О.С.

відповідач Овідіопольська селищна рада Одеського району Одеської області, суд,-

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2022 року позивач звернувся з вищевказаним позовом, предметом позову є нерухоме майно, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що в листопаді 1990 року за заявою начальника ОВО Овідіопольського РОВД була проведена первинна інвентаризація будинку Б. Дністровського МБТІ, але не був виготовлений технічний паспорт на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто була проведена інвентаризація майна, уточнені площі та конфігурація. Вищезгадані приміщення № 1-3 загальною площею 18,6 кв.м.; № 1-4 загальною площею 7,2 кв.м.; № 1-5 загальною площею -3,8 кв.м., № 1-6 загальною площею 9,8 кв.м., І загальною площею -12,0кв.м., №1-11 загальною площею 14,4 кв., ІV загальною площею-8,0 кв.м., V загальною площею-2,2 кв.м., VІ загальною площею-10,8 кв.м.

В вересні 2006 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як працівнику органів внутрішніх справ надали приміщення 1-3;1-4;1-5;1-6;І;1-11; ІV; V; VІ; у будинку АДРЕСА_1 . 30.10.2006 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано за вищевказаною адресою, що підтверджується відміткою у Витязі з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Згодом правоохоронні органи реформувалися, реорганізовувалися в результаті чого буд. АДРЕСА_1 став безхазяйним майном. Позивач своєчасно сплачував комунальні послуги за електропостачання та водопостачання починаючи з 2006 року і по теперішній час. У вищевказаних приміщеннях, позивач разом зі своєю сім`єю відкрито проживали та весли спільне господарство, оплачували комунальні послуги, ремонтували приміщення та утримували його за власні кошти.

На даний момент будинок у якому знаходяться квартири не перебувають на жодному балансі. На теперішній час виникає дуже багато складнощів стосовно сплати комунальних послуг, ремонту електрообладнання та водогону, оскільки не має правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно.

Позивач в ході судового розгляду направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутності на підставі поданих доказів.

Відповідач до суду не з`явився, при цьому направив заяву з якої видно, що справу просить розглянути в їх відсутності.

Рух справи.

06 січня 2022 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майно протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 зі змінами.

Згідно абз. 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Обставини, які встановлені судом

16 січня 1991 року за заявою начальника ОВО Овідіопольського РОВД була проведена первинна інвентаризація будинку Б. Дністровського МБТІ, але не був виготовлений технічний паспорт на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто була проведена інвентаризація майна, уточнені площі та конфігурація. Вищезгадані приміщення № 1-3 загальною площею 18,6 кв.м.; № 1-4 загальною площею 7,2 кв.м.; № 1-5 загальною площею -3,8 кв.м., № 1-6 загальною площею 9,8 кв.м., І загальною площею -12,0кв.м., №1-11 загальною площею 14,4 кв., ІV загальною площею-8,0 кв.м., V загальною площею-2,2 кв.м., VІ загальною площею-10,8 кв.м.

В вересні 2006 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як працівнику органів внутрішніх справ надали приміщення 1-3;1-4;1-5;1-6;І;1-11; ІV; V; VІ; у будинку АДРЕСА_1 . 30.10.2006 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано за вищевказаною адресою, що підтверджується відміткою у Витязі з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Згодом правоохоронні органи реформувалися, реорганізовувалися в результаті чого буд. АДРЕСА_1 став безхазяйним майном. Позивач своєчасно сплачував комунальні послуги за електропостачання та водопостачання починаючи з 2006 року і по теперішній час. У вищевказаних приміщеннях, позивач разом зі своєю сім`єю відкрито проживали та весли спільне господарство, оплачували комунальні послуги, ремонтували приміщення та утримували його за власні кошти.

На даний момент будинок у якому знаходяться квартири не перебувають на жодному балансі. На теперішній час виникає дуже багато складнощів стосовно сплати комунальних послуг, ремонту електрообладнання та водогону, оскільки не має правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно.

Позивач будучи належним користувачем спірного нерухомого майна неодноразово звертався до органів державної влади та місцевого самоврядування та інших компетентних установ щодо переходу права власності шляхом приватизації нерухомого майна, однак здійснити цей переход позивачу не представилося можливим по не залежних від нього причин, що підтверджується листуванням (а.с. 41-43).

Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що позивач відкрито та на протязі багатьох років користувався вищевказаним нерухомим майном, своєчасно сплачував комунальні кошти та був зареєстрований за вищевказаною адресою та відсутність реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно порушує його права та інтереси, а тому суд вважає можливим визнати право власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем за набувальною давністю.

Судові витрати.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-13,76-80,141,258,263-265,266 ЦПК України, ст.ст. 316,344 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 право власності на приміщення № 1-3 загальною площею 18,6 кв.м.; № 1-4 загальною площею 7,2 кв.м.; № 1-5 загальною площею -3,8 кв.м., № 1-6 загальною площею 9,8 кв.м., І загальною площею -12,0кв.м., №1-11 загальною площею 14,4 кв., ІV загальною площею-8,0 кв.м., V загальною площею-2,2 кв.м., VІ загальною площею-10,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.