Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1151/22
Провадження № 2/332/1430/22
Рішення

Іменем України

15 серпня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

за участю секретаря: Мусаєва Р.Д.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від аліментів на дітей та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів, -

Встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від аліментів на дітей та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони по справі мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням суду від 24.03.2015 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 1/6 частці щомісячно на кожну дитину, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи та єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, що з 01.03.2022 складає 2 300,00 грн. Протягом часу сплати аліментів утворилась заборгованість у розмірі 39 477,48 грн, через неможливість сплати аліментів позивачем у співвідношенні від розміру отриманого ним доходу. На підставі наявного боргу по аліментам, позивача позбавлено субсидії з травня 2022 року. Керуючись положеннями статей 188, 197 СК України, позивач просить звільнити його від сплати аліментів та наявної заборгованості по аліментах.

Ухвалою суду від 24.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено здійснювати з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Патяк А.С., заперечував щодо позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що весь час від моменту стягнення аліментів, ОСОБА_1 ухилявся від їх виплати, намагався приховати свої доходи. Працюючи водієм маршрутного таксі на ПрАТ «АТП 12329» позивач офіційно отримував доходи, вдвічі менші ніж розмір мінімальної заробітної плати. Знаючи про примусове стягнення аліментів органами виконавчої служби, позивач певний час приховував факт отримання ним пенсії з інвалідності. У власності позивача є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що він отримав у спадщину, а також Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Квартирою позивач користується одноособово, неофіційно здає її в оренду та отримує від цього неофіційний дохід. Крім того у власності позивача перебувають автомобіль ГАЗ 24, р.н. НОМЕР_1 , автомобіль ЗАЗ-Славута та у спільній частковій власності - пасажирський мікроавтобус «БАЗ 2215 СПГ», р.н. НОМЕР_2 . Сама відповідач є безробітною, її єдиними доходами є невеличкі підробітки та отримувані від позивача аліменти, що йдуть на утримання двох неповнолітніх дітей.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2015 у справі № 332/554/15-ц, провадження № 2/332/334/15, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/6 частці щомісячно на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу) , але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 03.02.2015 (а.с. 12).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого в рамках виконавчого провадження № 51849886, станом на 07.06.2022 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 39 477,48 грн (а.с. 14-15-зворотний бік).

Сторонами документально підтверджено факти того, що:

- позивач ОСОБА_1 має третю групу інвалідності, перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію по інвалідності (а.с. 16, 18-20);

- на підставі наявного боргу по аліментам, ОСОБА_1 позбавлено субсидії на ЖКП з травня 2022 року (а.с. 23);

- сторони по справі є офіційно не працевлаштованими (а.с. 21-22, 55-56);

- сторони по справі є співвласниками по Ѕ частині кв. АДРЕСА_2 ; по Ѕ частині співвласниками пасажирського мікроавтобусу «БАЗ 2215 СПГ» 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 (а.с.43-45);

- позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля ГАЗ 24, д.р.н. НОМЕР_1 (а.с. 46);

- відповідач ОСОБА_3 зверталась до органів поліції 05.04.2021 із заявою щодо вчинення ОСОБА_1 перешкод в користуванні належним заявниці майном. За результатами розгляду заяви заявниці було рекомендовано звернутись до ВДВС або суду (а.с. 49).

Щодо нормативного обґрунтування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України в рамках цивільної справи № 6-143цс13 від 05.02.2014.

Статтею 197 СК України визначено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що майновий стан позивача є цілком задовільним задля вирішення питання про погашення розміру заборгованості по аліментах.

ОСОБА_1 у своєму позові не навів жодних належних та переконливих мотивів, які б давали змогу звільнити його від заборгованості за аліментами та звільнити від подальшої сплати аліментів.

Посилання ОСОБА_1 на положення ст. 273 СК України є хибним, оскільки ця норма Закону стосується обов`язку по утриманню інших членів сім`ї та родичів, виходячи із змісту Глави 22 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у позовних вимогах, ним не спростовані доводи, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 182, 191, 197 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про звільнення від аліментів на дітей та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 18.08.2022.

Суддя О.С. Яцун