Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що 20 січня 2022 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки площею 0.25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :02:001:0229) в АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується розпискою ОСОБА_2 про передачу їй 95 000 грн.

Позивач декілька разів зверталася до відповідача з проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибної земельної ділянки у нотаріуса. Вона обіцяла виконати своє зобов`язання, але потім почала ухилятися, посилаючись на похилий вік та хворобу. З ОСОБА_2 вони домовились щодо усіх істотних умов договору та позивач виконав їх, а саме: передав їй усю суму грошей, за яку домовились, а вона передала йому ключі від будинку та правовстановлюючі документи.

Тому позивач змушений звернутися до суду і просить ухвалити рішення, яким договір купівлі-продажу визнати дійсним та визнати за ним право власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій він прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, визнала позовні вимоги.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 грудня 2016 року (а. с. 16).

Земельна ділянка площею 0.25 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :02:001:0229), належала ОСОБА_2 на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2016 року. Нерухоме майно знаходиться в АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На а. с. 9 є розписка ОСОБА_2 про отримання нею плати за житловий будинок з присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої позивач придбав у ОСОБА_2 нерухоме майно, що належало останній на праві власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписок), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вказані обставини свідчать про неможливість нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між позивачем та відповідачем вважається таким, що вчинено правомірно, тому є законні підстави для визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

-житловий будинок з господарським спорудами в АДРЕСА_1 , що складається з: А-1 житловий будинок загальною площею 61,8 кв. м., житловою площею 41.3 кв. м.; а прибудова, а1 прибудова, а2 навіс, Б- сарай, Пг погріб; В сарай; к скважина, № 1 паркан, № 2 ворота, № 3 - хвіртка;

-земельну ділянку площею 0,25 га, (кадастровий номер :02:001:0229), призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук