Справа №705/6762/16-ц
2/705/99/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гребенюка С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_3 надати нотаріально засвідчене погодження на вилучення земельної ділянки для передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запасу чи резерву), яка знаходиться у межах с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, яка перебуває у його користуванні на умовах оренди, учаснику АТО ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає наступне.

16 грудня 2014 року він був призваний на військову службу до військової частини, польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

В червні 2015 року він, як учасник антитерористичної операції (учасник бойових дій), звернувся до начальника управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га ріллі у приватну власність в адміністративних межах Полянецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

18.11.2015 року його повідомили листом про те, що Полянецька сільська рада не заперечує у наданні дозволу га розроблення документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у власність жителю с. Полянецьке, Уманського району, Черкаської області, учаснику АТО ОСОБА_2 .

У травні 2015 року управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області йому було надано довідки та графічні матеріали щодо виділення земельної ділянки, як учаснику АТО, із земель запасу. Довідки розроблялись на земельну ділянку, яка перебувала в оренді у ГК «Еталон».

На підставі договору оренди від 25.11.2012 року ГК «Еталон» орендує 12,0805 га ріллі із земель запасу Полянецької сільської ради, укладений з Уманською райдержадміністрацією терміном на 5 років.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 10.08.2015 року йому було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак, незрозуміло яким чином, до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області було надано довідку на земельну ділянку, яка перебуває в оренді іншого орендаря ОСОБА_4

4,1129 га ріллі із земель запасу Полянецької сільської ради перебувають в оренді ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 31.10.2014 року, укладеного з Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області терміном на 10 років.

23.03.2016 року він звернувся до ОСОБА_4 з проханням щодо надання погодження на вилучення земельної ділянки площею 2,0 га, але він відмовив, не надавши погодження.

19.04.2016 року ГК «Еталон» надано йому нотаріальне погодження на виділення земельної ділянки площею 2,0 га із земель, якими користується ГК «Еталон».

19.05.2016 року на його звернення управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області було надано графічні матеріали та довідки на земельну ділянку орієнтованою площею 2,0 га, яка перебувала в оренді у ГК «Еталон».

Однак, у період з 09 по 25 квітня 2016 року до управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , були надані довідки та графічний матеріал на земельні ділянки орієнтовною площею 1,7000 га кожному, із земельної ділянки 12,0805 га, яка в оренді в ГК «Еталон». Усі ці громадяни, які є родичами керівника ГК «Еталон», оформили право власності на земельні ділянки, а йому повідомили, що із загальної площі земельної ділянки площею 12,0805 га керівник ГК «Еталону» має можливість виділити йому лише земельну ділянку площею 1,1000 га.

Зважаючи на все це, вважає, що усі перепони були лише небажанням виділити йому земельну ділянку площею 2,000 га.

Згодом знову звернувся до районної ради з метою по сприяння нею у вирішенні питання виділення йому земельної ділянки, але йому повідомили, що він має взяти нотаріальне погодження у ще одного орендаря, який також орендує земельну ділянку на території Полянецької сільської ради, а саме орендар ОСОБА_3 .

У липні 2016 року він письмово звернувся до орендаря ОСОБА_3 з проханням про надання погодження для передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення ОСГ із земель державної власності, яка знаходиться у межах с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, за межами с. Полянецьке Уманського району Черкаської області.

05.08.2016 року у відповідь на його прохання орендар ОСОБА_3 повідомив, що згода щодо вилучення ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу, яка перебуває у його користуванні на умовах оренди, буде надана йому у випадку, якщо виділена йому земельна ділянка на яку буде надано таке погодження, буде передана йому в оренду строком не менше як на 15 років.

Оскільки в подальшому він має на меті сам обробляти земельну ділянку, такий ультиматум від орендаря його зовсім не влаштовував і він знову звернувся до районної ради аби вони урегулювали це питання.

Для вирішення вказаного питання на базі Полянецької сільської ради головою районної ради ОСОБА_11 був проведений виїзний прийом громадян, де були присутні всі орендарі с. Полянецьке та його батьки. В ході проведення зустрічі представником ФГ «Калюст» ОСОБА_3 було прийнято рішення надати погодження про передачу у приватну власність орендованої ним земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства учаснику АТО ОСОБА_2 .

Він знову звернувся до ОСОБА_3 з проханням про надання погодження для передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення ОСГ і 20.08.2016 року орендар ОСОБА_3 йому повідомив про те, що він не заперечує проти цього та просив протягом 10 робочих днів повідомити його про направлення документів до ГУ Держгеокадастру в Черкаській області для орієнтування з площею обробітку на 2017 рік.

Нотаріальної згоди ОСОБА_3 так і не надав та земельна ділянка, всупереч вимогам законодавства та розпорядження Кабінету Міністрів України № 898 від 19.08.2015 року, так виділена і не була.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_3 надати нотаріально засвідчене погодження на вилучення земельної ділянки для передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запасу чи резерву), яка знаходиться у межах с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, за межами с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, яка перебуває у його користуванні на умовах оренди, учаснику АТО ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представником відповідача адвокатом Гребенюком С.А. було направлено на адресу суду відзив, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування зазначивши наступне.

02.06.2008 року між ОСОБА_3 (орендарем) та Уманською районною державною адміністрацією, в особі т.в.о. голови державної адміністрації Стопхая Ю.С. (орендодавцем), було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 02 червня 2008 року, що зареєстрований в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України 03.06.2008 року за № 07.

На підставі рішення комісії по вибору, вилученню (викупу) і наданню земельних ділянок Уманської райдержадміністрації від 21.12.2007 року, розпорядження Уманської райдержадміністрації Черкаської області № 414 від 29.12.2007 року ОСОБА_3 прийнято в строкове платне користування одну земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 17,1881 га ріллі та земель запасу Полянецької сільської ради Уманського району, яка знаходиться за межами села Полянецьке Уманського району Черкаської області.

Відповідно до п. 3.1 Договору, договір укладено на 10 (десять) років з 02.06.2008 року по 02.06.2018 року.

Як орендар, відповідач добросовісно виконує усі умови договору оренди землі. Своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про оренду землі» відчуження орендованих земельних ділянок або комунальної власності не допускається без згоди на це орендаря. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку визначеному законом (ст. 116 ЗК України).

Пунктом 12 договору оренди земельної ділянки визначено перелік підстав для припинення договору оренди.

Крім того, ні договором, ні ЗК України, ні ЗУ «Про оренду землі», ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язок орендаря земельної ділянки надання громадянами нотаріально засвідченого погодження на вилучення земельної ділянки, яка перебуває в оренді, а є лише його правом.

Також зазначає, що право передбачене чинним законодавством стосовно виділення учаснику АТО земель у приватну власність, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реалізується лише у разі, коли такі земельні ділянки є вільними. Отже реалізація позивачем свого права на виділення зазначеної у позові земельної ділянки, у разі відсутності погодження орендаря, можливе лише після закінчення договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та Уманською райдержадміністрацією, та яке не буде порушувати право відповідача на користування орендованою земельною ділянкою.

Відповідач, як орендар, користуючись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, площею 17,1881 га ріллі із земель запасу Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, виконує всі умови чинного на цей час договору оренди земельної ділянки від 02 червня 2008 року.

Тому вважає, що у разі задоволення позовних вимог будуть порушені права та законні інтереси відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні в повному об`ємі підтримала позовні вимоги, пояснила, що її довіритель, як воїн-учасник АТО має право на земельну ділянку для ведення особистого сільського господарства із земель державної власності. У зв`язку з цим, звернувся до управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розробку проекту земельної ділянки в межах Полянецької сільської ради. Листом його було повідомлено про те, що Полянецька сільська рада не заперечує проти розробки такого проекту. У травні 2015 року управлінням Держгеокадастру в Уманському районі виготовлено документацію щодо виділення її довірителю земельної ділянки, як учаснику АТО, із земель запасу. Довідки розроблялися на земельну ділянку, яка перебувала в оренді у ГК «Еталон». Орендар не заперечував проти виділення йому земельної ділянки але у розмірі 1,1000 га. Він звернувся до районної ради з метою посприяння останніми отримати дозвіл саме на виділення земельної ділянки у розмірі 2,000 га. Також її довіритель звертався і до орендаря із письмовою заявою, але у відповідь отримав відмову, зазначивши, що земельну ділянку зможе виділити лише у разі, якщо така земельні ділянка позивачем буде передана відповідачу в оренду, при тому, що позивач мав намір особисто займатися обробкою земельної ділянки. У зв`язку із письмовим зверненням позивача було проведено виїзний прийом громадян Полянецькою сільською радою за участю орендаря та батьків позивача, в ході якого було вирішено надати погодження на передачу земельної ділянки, але нотаріальної згоди ОСОБА_3 позивачу так і не надав.

У зв`язку з ненаданням письмової згоди землекористувача ОСОБА_3 позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, що на думку представника позивача, передбачено ст.149 ЗК України. Вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки позивач, будучи учасникам АТО, має право на отримання земельної ділянки, тому просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача адвокат Гребенюк С.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що його довіритель ОСОБА_3 є орендарем земельної ділянки, частину із якої просить виділити позивач, як учасник бойових дій. Орендарем було запропоновано варіанти виділення такої земельної ділянки, але такі варіанти позивача не влаштували. Його довіритель належним чином виконує всі умови договору оренди землі, і чинним законодавством не передбачено розірвання такого договору, з метою передачі певної частини землі позивачу. Також зазначив, що існує певний порядок передачі земельної ділянки учасникам АТО, який у вказаному випадку не дотримано. Вважає, що при задоволенні позову будуть порушені майнові права відповідача, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), що також відображено у статті 41 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У відповідності до ст.ст. 22, 23 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право.

Частиною 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Частинами 6-9 ст. 118 ЗК України визначено процедуру одержання земельних ділянок у власність із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, яка передбачає: подачу громадянином клопотання до органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надання відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування такого дозволу, погодження проекту землеустрою та його державна експертиза (в разі необхідності), реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

Зокрема, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У п. 8 ст. 186 ЗК України зазначено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У п. 14 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказано, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно із ст. 5 вказаного Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. У ст. 6 зазначені особи, які належать до учасників бойових дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно із специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів ОСОБА_2 , реалізуючи своє право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель комунальної власності, звернувся із заявою до Головного управління Держземагенства у Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га ріллі у приватну власність в адміністративних межах Полянецької сільської ради за межами с. Полянецьке Уманського району для ведення особистого селянського господарства.

18.11.2015 року позивачу було направлено відповідь про те, що Полянецька сільська рада не заперечує у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, як учаснику АТО.

В подальшому, Уманською райдержадміністрацією позивачу було надано відповідь про те, що його звернення щодо отримання погодження на земельну ділянку розглянуто юридичним відділом райдержадміністрації спільно з управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області та роз`яснено, що ним до клопотання про передачу йому земельної ділянки необхідно подати графічні матеріали, із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), які позивачем додані не були.

Згідно письмової відповіді Уманської районної ради від 01.09.2016 року, представником керівника ФГ «Калюст» Коломійцем Ю.С. було прийнято рішення надати погодження про передачу у приватну власність орендованої ним земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства учаснику АТО ОСОБА_2 , що знаходиться за межами села Полянецьке Уманського району Черкаської області.

При цьому позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання необхідної процедури (розроблення проекту землеустрою), а саме наявності рішення Полянецької сільської ради про передачу у власність позивачу відповідної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебуває у оренді відповідача, який виконує усі умови договору оренди і не погоджується передати позивачу земельну ділянку, що є його правом.

Судом не приймається до уваги посилання представника позивача на положення ч.2 ст.149 ЗК України , як на підставу звернення до суду для вирішення питання про надання письмової згоди землекористувача для вилучення земельної ділянки з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.149 ЗК України визначено порядок вилучення земельних ділянок із постійного користування, згідно якого земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку.

Отже вказана норма передбачає вилучення земельних ділянок із постійного користування, згідно якого земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням певного органу виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками.

Оскільки в даному випадку будь-якого рішення про вилучення земельної ділянки із користування ОСОБА_3 . Полянецькою сільською радою не приймалось, то ненадання останнім, як землекористувачем, згоди на передачу земельної ділянки у власність позивача не є підставою для вирішення спору в судовому порядку.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У відповідності до вимог ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно ст. 9 Закону України «Про оренду землі» не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди на це орендаря.

Згідно додаткової угоди від 30.01.2018 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008 вказаний договір укладено терміном до 03.06.2025 з переважним правом орендаря поновити його на новий строк.

Підстави для припинення права користування відповідачем земельною ділянкою, на отримання якої претендує позивач, відсутні.

Разом з цим суд звертає увагу, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок орендаря земельної ділянки надання громадянам нотаріально засвідченого погодження земельної ділянки, яка на законних підставах перебуває в його оренді та за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про вилучення земельної ділянки із користування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду, діями відповідача як законного орендаря земельної ділянки, права позивача жодним чином не порушуються, а тому такий спосіб захисту прав позивача є помилковим, через невиконання останнім усіх вимог ст.ст. 118 та 122 ЗК України та відсутності обов`язку землекористувача надавати згоду на передачу земельної ділянки, Відсутнє рішення Полянецької сільської ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання її у власність ОСОБА_2 , власниками земельної ділянки є інші особи, а відповідач є лише орендарем цієї земельної ділянки права оренди на яку не позбавлений, а тому у разі задоволення вказаного позову будуть порушені права саме відповідача, який належним чином виконує умови договору оренди земельної ділянки, повідомляв позивача про можливий виділ йому земельної ділянки із орендованих ним земель, але з певною умовою, а саме передати цю ділянку у власність лише після закінчення терміну дії договору оренди, у зв`язку із зазначеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову через його недоведеність позивачем по справі.

Керуючись Законом України «Про оренду землі», ст. 792 ЦК України, ст. ст. 116, 118, 119, 121, 122, 141 ЗК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 158, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року.

Зняти заборону ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії стосовно відчуження земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1453 площею 1,8964 га, з числа тих, що входили до договору оренди від 02.06.2008 року земельної ділянки площею 17,1881 га, яку було передано в оренду Уманською РДА, ФГ «Калюст» терміном до 03.06.2018 року, яка знаходиться в адміністративних межах Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, а саме надавати нотаріально засвідчені погодження на вилучення вказаної земельної ділянки іншим особам для отримання у власність.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.04.2022 року.

Суддя: Р. В. Піньковський