Провадження № 2/161/19/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу зазначеної квартири № 1299 від 02.07.1999. Співвласником іншої частини квартири є його брат ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті брата, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з накладенням арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Зазначає, що відповідно до інформації наданої відповідачем виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 завершені, виконавчі документи повернуті стягувачу. Вказує, що наявний арешт чинить йому перешкоди у користуванні майном.

Посилаючись на вищевикладене, позивач, просить суд, зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборони на його відчуження, що застосовані Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області.

Ухвалою судді від 02.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відзиву від відповідача на адресу суду не надходило.

20.01.2022 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху.

Позивачем на виконання вимог ухвали усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк.

Ухвалою судді 17.02.2022 продовжено розгляд справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, установив таке.

ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.02.1999.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що випливає із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Маючи намір успадкувати частку квартири, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , позивач звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С. із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про права на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з накладеним арештом на нерухоме майно.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта № 286538184 від 24.10.2021, вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено наступні арешти:

1)згідно постанови головного державного виконавця Кравчук С.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА675761 від 12.07.2007 за реєстраційним номером 5323135 від 18.07.2007;

2)постанови головного державного виконавця Ліщук О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 22.09.2009 за реєстраційним номером 9094096 від 28.09.2009;

3)постанови головного державного виконавця Ліщук О.О. про відкриття провадження б/н від 10.02.2010 за реєстраційним номером 9541641 від 20.02.2010;

4)постанови державного виконавця Табачук А.П. про відкриття провадження 8/657/10 від 13.08.2010 за реєстраційним номером 10140718 від 13.08.2010;

5)постанови старшого державного виконавця Маковецької Л.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33514558 від 27.11.2012 за реєстраційним номером 13298129 від 27.11.2012.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Підставою подання позову є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч.1 ст.317 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218, частини 5 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , брат спадкодавця ОСОБА_1 набув права на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності.

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Отже, наявність арешту на майно спадкодавця ОСОБА_2 перешкоджає позивачу, як спадкоємцю, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував після смерті свого брата та стало підставою для відмови нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 12.12.2018 року по справі № 399/142/16-ц, у якій також зазначено, що якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду).

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності ОСОБА_2 припинилося внаслідок смерті останнього, з вказаних підстав ОСОБА_1 , як спадкоємець, що прийняв спадщину, звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьев проти України» від 05.04.2005 року (№ 38722/02, п. 75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст. 13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Відтак, інший спосіб захисту та реалізації спадкових прав, ніж зняття арешту з усього (рухомого та нерухомого) майна відсутній, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку є таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні та таким, що не суперечить закону.

Слід також зауважити, що позивач ОСОБА_1 не є боржником у виконавчому провадженні, являється спадкоємцем померлого, а тому вимоги про зняття арешту, саме в межах позовного провадження, узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що наявність обтяження перешкоджає позивачу ОСОБА_1 в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 321, 391, 1218, 1268 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешти з квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений 12 липня 2007 року постановою головного державного виконавця Кравчука С.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА675761 (реєстраційний номер обтяження 5323135 від 18 липня 2007 року), накладений 22 вересня 2009 року постановою головного державного виконавця Ліщук О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н (реєстраційний номер обтяження 9094096 від 28 вересня 2009 року), накладений 10 лютого 2010 року постановою головного державного виконавця Ліщук О.О. про відкриття провадження б/н (реєстраційний номер обтяження 9541641 від 20 лютого 2010 року), накладений 13 серпня 2010 року постановою державного виконавця Табачук А.П. про відкриття провадження 8/657/10 (реєстраційний номер обтяження 10140718 від 13 серпня 2010 року), накладений 27 листопада 2012 року постановою старшого державного виконавця Маковецької Л.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 13298129 від 27 листопада 2012 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ІПН - НОМЕР_2 );

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів), (юридична адреса: вул. Винниченка, 27А, м. Луцьк, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта