Справа № 509/2779/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області

про

продовження строку відчуження земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бочевар Михайло Павлович, адреса для листування: 65012, м. Одеса, вул. Ясна, буд. 12, оф. 10, до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження: 67832, Одеська область, Одеський район, смт Великодолинське, вул. Соборна, буд. 1, корп. А, про продовження строку відчуження земельної ділянки.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 01.07.2005 року, вона, будучи громадянкою України, придбала земельну ділянку, площею 0,0615 га розміщену на землях, які перебувають у віданні Молодіжненської с/Ради Овідіопольського району Одеської області, що знаходиться в АДРЕСА_2 , надану для ведення садівництва.В подальшому, 30 березня 2016 року репатріювалась до держави Ізраїль з України та того ж дня набула статус громадянки держави Ізраїль. Зазначає, що досить тривалий час не мала змоги потрапити після набуття громадянства держави Ізраїль до України для здійснення відповідних дій щодо відчуження належної їй земельної ділянки у встановлений законом строк, в тому числі, у зв`язку із оголошенням на початку 2020 року Всесвітньою організацією охорони здоров`я пандемію через нову інфекційну хворобу Covid-19, зокрема, у зв`язку із введення карантинних обмежень, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 та обмежень щодо в`їзду іноземців на територію України. Тому позивачка вважає, що суд може продовжити їй строк для відчуження належної їй земельної ділянки на один рік, який обчислювати з дня наступного після набрання цим рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справив порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 30.08.2022 року о 11:30 год.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, але представник позивачки надав суду заяву, в якій зазначив про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.07.2005 року між позивачкою, як громадянкою України та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якої останній продав, а позивачка купила земельну ділянку, площею 0,0615 га розміщену на землях, які перебувають у віданні Молодіжненської с/Ради Овідіопольського району Одеської області, що знаходиться в АДРЕСА_2 , надану для ведення садівництва.

22.01.2007 року Овідіопольським райвідділом земельних ресурсів ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0029) серії ЯГ № 946566, акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.11.2007 року по справі № 2-2520/07 був задоволений позов ОСОБА_3 до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно та визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно у вигляді садового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який складається з садового будинку, позначеного у плані літ. «А-2, а-а3», загальною площею 99,6 кв.м., в т.ч. літньою житловою площею 59,1 кв.м., підсобною площею 40,5 кв.м., туалету «літ. Б», споруд 1-5-1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищевказаного рішення суду, Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації за позивачкою було зареєстровано право власності на садовий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , про що 17.12.2017 року було видано витяг № 17077866.

Судом з наданої до позову декларації ОСОБА_1 від 03.07.2022 року, завіреною нотаріусом Женя Городецька (Держава Ізраїль, місто Тель-Авів-Яффа, вул. Хашмонаім, 115) 03.07.2022 року та апостильованої 04.07.2022 року й переведеної на українську мову21.07.2022 року перекладачем ОСОБА_4 , переклад завірений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу К.П. Савіною також встановлено, що позивачка ОСОБА_3 30 березня 2016 року репатріювалась до держави Ізраїль з України та того ж дня 30 березня 2016 року набула статус громадянки держави Ізраїль.

Також факт набуття позивачкою громадянства держави Ізраїль у березні 2016 року підтверджується копією паспорта громадянки держави ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 , виданим 10.03.2016 року та копією паспорта громадянки держави Ізраїль № НОМЕР_2 , виданим 28.04.2022 року. Зазначені документи завірені нотаріусом Женя Городецька (Держава Ізраїль, місто Тель-Авів-Яффа, вул. Хашмонаім, 115) 03.07.2022 року та апостильовані 04.07.2022 року й переведені на українську мову 21.07.2022 року перекладачем ОСОБА_4 , переклад завірений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу К.П. Савіною.

Відповідно до статей 41, 64 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Згідно частин 1 та 2 статті 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

Відповідно до частини 4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Судом враховується, що особливостей (уточнень) щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення особами, які отримали у власність ці ділянки за часів перебування у громадянстві України, а згодом змінили таке громадянство, статті 22, 81 та інші положення Земельного кодексу України не містять, саме такі роз`яснення надано в листі Міністерства юстиції України №С-14667-23 від 09.06.2009 року.

Відповідно до частини 1 статті 348 Цивільного кодексу України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом.

Статтею 145 Земельного кодексу України встановлено порядок припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності.

Згідно частини 1 статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права, а згідно ч. 2 вказаної статті встановлено, що у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.

У відповідності до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що оскільки позивачка 30.03.2016 року набула статусу громадянки держави Ізраїль, після цього на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності і обчислення річного строку добровільного відчуження належної позивачці земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а саме для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом враховується, що відповідно до підпункту «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, до 1 січня 2024 року забороняється купівля-продаж або відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб земельних ділянок, які перебувають у приватній власності і віднесені до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім переходу до банків права власності на земельні ділянки як предмет застави, передачі земельних ділянок у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та відчуження земельних ділянок для суспільних потреб. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої цим підпунктом, у частині їх купівлі-продажу та відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на користь юридичних осіб на майбутнє (у тому числі укладення попередніх договорів), є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Судом також встановлено, що відповідач Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області не зверталась до суду із позовною заявою про примусове відчуження належної позивачці земельної ділянки. Також представник відповідача у своєму відзиві зазначив що селищна рада не заперечує проти задоволення позову.

Судом також враховується, що позивачка досить тривалий час не мала змоги потрапити після набуття громадянства держави Ізраїль до України для здійснення відповідних дій щодо відчуження належної їй земельної ділянки, адже це пов`язано з тим, що на початку 2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я оголосила у світі пандемію через нову інфекційну хворобу Covid-19, в тому числі у зв`язку із введення карантинних обмежень, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211, а також обмежень щодо в`їзду іноземців на територію України.

Крім цього, Указом Президента України з 24.02.2022 року до 25.03.2022 року воєнного стану на території України, та Указом Президента № 64/2022 від 14.03.2022 року № 133/2022 та у відповідності до Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 25 квітня ще на 90 днів (до 26 травня до 23 серпня включно), на території України було введено воєнний стан, що також суттєво створювало перешкоди у реалізації позивачкою свого права на відчуження належної їй земельної ділянки.

Отже, враховуючи неврегульованість чинним законодавством правовідносин щодо продажу земельної ділянки товарного сільськогосподарського призначення, яка є власністю іноземця, що унеможливлює її відчуження позивачкою в терміни визначені чинним законодавством, беручи до уваги, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ділянки іноземцем, з огляду на те, що і ні Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, а в подальшому й відповідач Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області не зверталась до суду з позовною заявою про примусове відчуження належної позивачці земельної ділянки, продовження строку на відчуження належного іноземцю майна не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволь нити.

Продовжити громадянці Держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , строк для відчуження належної їй земельної ділянки, площею 0,0615 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0029, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на один рік, який обчислювати з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бочаров А.І.