Справа № 604/1253/21
Провадження № 2/604/88/22
У х в а л а

18 квітня 2022 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі

головуючого : Сташківа Н.Б.

за участі секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дереш Г.М.

розглянувши позовну заяву ВАТ «Тернопільобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не облікової електричної енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ВАТ «Тернопільобленерго» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не облікової електричної енергії в сумі 57685,15 грн.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховував положення ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у відповідності до якої суд враховує: значення справи для сторін;категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;кількість сторін та інших учасників справи;чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому суд прийшов до висновку про те, що справа підлягає подальшому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб відповідно до положень ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та зміни судового засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що поданий спір для відповідача є надто важливим, під час розгляду справи по суті бажає скористатись допомогою захисника, подавати докази, допитувати свідків, а також оскаржувати судові рішення у суді Апеляційної та Касаційної інстанції.

Представник позивача проти задоволення клопотання категорично заперечив та у його задоволенні просить відмовити.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Змістом позовних вимог є стягнення вартості не облікової електричної енергії в сумі 57685,15 грн.

За нормою ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що для розгляду спорів, які згідно положень цивільного процесуального законодавства є малозначними, тобто малозначність встановлена законом, а не визнана судом з урахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, передбачений розгляд справи лише за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки змістом заявлених позовних вимог є спір про стягнення коштів, в сумі, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, така справа є малозначною у відповідності до вимог закону, а тому має розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження, і за таких умов відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, слід зазначити, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, позивач та відповідач не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлені можливості надавати суду свої докази на спростування вимог та заперечень один одного у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користуватися правами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні представником відповідача не наведено обґрунтувань, які процесуальні дії не можуть бути вчинені судом в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та яким чином будуть порушені її права.

Крім того представник відповідача просить призначити їй захисника, посилаючись на вимоги ст.. 59 Конституції України.

Вирішуючи клопотання представника відповідача суд виходить з того, що право на звернення особи до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплене безпосередньо в Конституції України, Цивільному кодексі України, Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Виступаючи гарантом такого права, держава встановлює процедури його реалізації, зокрема обов`язок державних органів та їх посадових осіб у визначені терміни розглядати й вживати заходів з вирішення питань, які потребують врегулювання. Важливою складовою в алгоритмі забезпечення особою своїх прав та свобод є гарантія отримання юридичної допомоги.

Правова допомога при здійсненні захисту прав і охоронюваних законом інтересів громадян та юридичних осіб у суді реалізується у формі цивільного процесуального представництва, що не позбавляє особу права самостійної участі у розгляді спору. При цьому участь представника у цивільному процесі може бути зумовлена як неможливістю особистої участі особи, яка є стороною у справі, через її недієздатність, так і просто бажанням зацікавлених осіб отримати кваліфіковану професійну допомогу при розгляді справи у суді. Роль адвоката у забезпеченні вказаного права визначено Конституцією України (конкретно конституційний статус адвокатури встановлено ст. 59, за якою кожен має право на правову допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав, для забезпечення права на захист від обвинувачення і надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура). Наведені норми є основоположними на стадії виникнення взаємовідносин між особою та адвокатом, котрий є її представником, зокрема у цивільному процесі.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 п. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя, та вона включає такий вид правової послуги як захист.

Частиною 1 п. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» передбачено право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб: особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім`ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону. Ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, особи, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону;

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечує участь захисника у розгляді справ.

Згідно ч. 1 п. 9 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином Законом передбачено право особи самостійно звернутись до центру вторинної правової допомоги з метою отримання правової допомоги, розгляду заяви особи та отримання відповідної відповіді. Діючим ЦПК не передбачено обов`язку суду у цивільній справі призначати особі захисника адвоката по безоплатній вторинній правовій допомозі.

Враховуючи викладене відсутні правові підстави для задоволення клопотань представника відповідача.

Керуючись ст. ст. 19, 274, 277, 353-355 ЦПК України, ст..ст. 13,14,19 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача Дереш Галини Михайлівни про розгляд справи за позовом ВАТ «Тернопільобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не облікової електричної енергіїза правилами загального позовного провадження, а також призначення їй захисника із вторинної правової допомоги - залишити без задоволення.

Ухвала оскарження не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані до Апеляційної скарги.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.