Справа № 943/280/21 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1245/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Івасюта М.В.

з участю: представника апелянта адвоката Горох В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Горох В.В. на рішення Буського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я., ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я. про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2021 року ОСОБА_2 в її інтересах діє адвокат Горох В.В. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я., ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та за позовом третьої особи ОСОБА_2 в її інтересах діє адвокат Горох В.В. до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я., ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона зареєстрована та фактично проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 , іншого житла не має на території Милятинської сільської ради. Житловий будинок по АДРЕСА_1 належав дідові позивачки ОСОБА_4 та бабі позивача ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, так як він був збудований в 2002 році, тобто за час шлюбу баби і діда.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивачки ОСОБА_4 . За час свого життя дідо розпорядився своїм майном, яке належало йому на день смерті, склавши на користь своєї дочки та матері позивачки ОСОБА_1 заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Милятинської сільської ради Гриневич С.М. від 18.12.2002 за реєстровим № 32, який не змінювався і не скасовувався. Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшло право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На підставі заяви спадкоємиця ОСОБА_1 від 27.06.2008 року Буською державною нотаріальною конторою 27 червня 2008 року заведено спадкову справу № 465 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області Дячик А.В. від 19.11.2020 № 62537229. Проте, свідоцтво про право на спадщину за заповітом їй не було видано у зв`язку із наявністю на той час обтяження у виді арешту на спадковий житловий будинок, що був накладений у справі, яка розглядалась Буським районним судом Львівської області. За результатами розгляду цієї справи 21 квітня 2004 року Буським районним судом було прийнято рішення про визнання недійсним попереднього договору дарування житлового будинку, посвідченого Буською державною нотаріальною конторою від 04.2002 за реєстровим № 2474, з підстав вчинення правочину відповідачем ОСОБА_3 під впливом фізичного та психологічного насильства по відношенню до своїх батьків.

26 жовтня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинською Л.Я. за реєстровим № 1623. При цьому, ОСОБА_5 подала нотаріусу заяву про те, що житловий будинок, який є предметом цього правочину, не є спільною сумісною власністю, а відповідач ОСОБА_3 замовчав цю обставину. Зазначений договір став підставою для державної реєстрації за ОСОБА_3 речових прав на житловий будинок, що підтверджується відповідним витягом.

У травні 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулась до державного нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спадкового житлового будинку, однак нотаріусом було відмовлено. У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Буського районного суду із позовом про припинення права власності на житловий будинок, яке зареєстровано за відповідачем та визнання за нею права власності на 1/2 частку цього житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 . Апеляційним судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову. У зв`язку з труднощами подарувати 1/2 частку спірного житлового будинку, 19.11.2020 року ОСОБА_1 склала заповіт в користь своєї дочки ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області Дячик А.В. від 19.11.2020 року за реєстровим номером 1204, що підтверджується відповідним витягом. Відтак, позивачка, будучи потенційним спадкоємцем на все майно, як набуте її матір`ю ОСОБА_1 до написання заповіту, так отримане і після його посвідчення до моменту смерті спадкодавця, має інтерес в подальшому реалізувати своє право власності на частину спірного житлового будинку, право вільного, безперешкодного користування житловими приміщеннями в ньому.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 в її інтересах діє адвокат Горох В.В. до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я., ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним відмовлено.

В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я. про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

Рішення суду оскаржив представника ОСОБА_1 - адвокат Горох Віталій Володимирович.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що суд першої інстанції при вирішенні справи не взяв до уваги висновок щодо порушення спадкових прав ОСОБА_1 внаслідок укладення оспорюваного договору дарування, який викладений в постанові Львівського апеляційного суду від 17.11.2020 року у справі №440/1964/18. Третя особа ОСОБА_1 заінтересована в тому, що Ѕ частка житлового будинку по АДРЕСА_1 перебувала у власності її покійного батька ОСОБА_4 , оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації нею своїх спадкових майнових прав.

Звертає увагу на те, що цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутися до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин відсутні.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволити.

Рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_1 , а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання 08 серпня 2022 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я., не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просить розглядати справу у його відсутності.

Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Горох В.В. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, суд першої інстанції виходив з того, що її право порушено не було при укладенні договору дарування між її матір`ю та братом. Зволікання її зі зверненням до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька призвело до того, що не заявивши про свої спадкові права вчасно, у відповідності до вимог закону, був укладений договір дарування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.06.2008 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З представленого свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.10.2002 року житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому дійсно належить ОСОБА_5 .

Дідо позивачки ОСОБА_2 склав заповіт на матір позивачки ОСОБА_1 18.12.2002 року.

Договір дарування житлового будинку від 26.10.2009 року був посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Кушинською Л.Я. Згідно договору дарування житлового будинку від 26.10.2009 року ОСОБА_5 подарувала будинок ОСОБА_3 . Предметом договору дарування є будинок АДРЕСА_1 . Згаданий житловий будинок належить ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ) на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Милятинською сільською радою Буського району 02.10.2002 року на підставі рішення виконкому від 12.09.2002 року за № 59 та зареєстрованого у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 02.10.2002 року, в реєстровій книзі № 2, за реєстровим № 312, про що зазначено в п. 2 договору. Відповідно до п. 6 договору дарувальниця ( ОСОБА_5 ) засвідчила, що згаданий житловий будинок, належить їй на праві приватної власності.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2009 року житловий будинок на підставі договору дарування зареєстровано за ОСОБА_3 .

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Звертаючись з позовом про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_1 зазначила, що підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин відсутні, оскільки законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності або звернутися до суду за захистом свого права.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду із позовом, враховуючи наступне.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, 20.04.2021 року.

21 травня 2021 року ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому зазначав про те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судового засідання від 28 грудня 2010 року була визнана мирова угода, яка укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , треті особи ОСОБА_5 , орган опіки та піклування Буської РДА, згідно якої ОСОБА_3 (відповідач) дозволяє вселитись до 28 грудня 2010 року ОСОБА_1 та її дочці ОСОБА_2 в житловий будинок в АДРЕСА_1 та зайняти 2 (дві) житлові кімнати площею 21,2 кв.м і 16,6 кв.м та приміщення площею 6,0 кв.м, яким вони користувались до виселення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 станом на 28 грудня 2010 року було відомо, що власником житлового будинку в АДРЕСА_1 є її рідний брат ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 26 жовтня 2009 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верхового суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 року у справі №369/6892/15-ц зазначила, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 року у справі №487/10132/14-ц зазначила, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, а відповідач що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначене є наслідком дії загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, котрі є підставами її вимог і заперечень.

Колегія суддів, приходить до висновку, що ОСОБА_1 не доведено того, що вона не могла довідатися про порушення прав раніше ніж у квітні 2021 року, враховуючи при цьому, що з моменту укладення договору дарування пройшов великий проміжок часу.

Крім того, ОСОБА_1 не доведено, що до спірних правовідносин не застосовується строку позовної давності.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гороха Віталія Володимировича слід задоволити частково та рішення Буського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року в частині позовних вимог третьої особи ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я. про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом відмовити у зв`язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.І п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гороха Віталія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року в частині позовних вимог третьої особи ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинська Л.Я. про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, скасування реєстрації прав та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом відмовити у зв`язку із спливом позовної давності.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.08.2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.