ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2599/22
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" січня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді: Сирбул О.Ф. ,
за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просила встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є двоюрідною бабусею, а ОСОБА_1 є її двоюрідною онукою та її родичкою четвертого ступеню спорідненості; - визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .
В обгрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка матері позивача ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 залишила заповіт на вказане вище майно на ім`я матері позивача ОСОБА_3 , посвідчений 21 жовтня 1994 року. ОСОБА_3 була зареєстрована в м. Кагарлику Київської області але з 1999 року фактично проживала разом із спадкодавицем ОСОБА_2 у кв. АДРЕСА_1 , оскільки остання була одинокою, хворіла, мала похилий вік, потребувала фізичної та матеріальної допомоги. ОСОБА_3 доглянула спадкодавицю ОСОБА_2 до її смерті, поховала за власний рахунок, понесла всі необхідні витрати. У подальшому ОСОБА_3 продовжувала проживати в квартирі до листопада 2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.
В установлений законом строк позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , як єдина спадкоємиця першої черги за законом та 04 червня 2020 року звернулася до Кагарлицької державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .
Проте, листом Кагарлицької державної нотаріальної контори від 04.06.2020 за № 200/01-10 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 та роз`яснено, що ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_2 не приймала, нотаріально її не оформляла, хоч і не відмовилась від неї.
Крім того, відсутні документи які б підтверджували родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Для вирішення питання позивачу рекомендовано звернутися із позовом до суду так як це не може бути вирішено в позасудовому порядку.
ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 , виходячи з числа народжень є двоюрідною онукою та маэ четверту ступінь споріднення із спадкодавицею ОСОБА_2 .
Проте, свідоцтво про народження ОСОБА_2 не збереглося та позивач не має можливості документально підтвердити факт наявності родинних відносин із спадкодавицею ОСОБА_2 у позасудовому порядку.
04 вересня 2020 року позивач зверталась із заявою про прийняття спадщини до Сьомої Київської державної нотаріальної контори. Проте, листом Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 17.09.2020 позивачу було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з порушенням шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , передбаченого ст. 1270 ЦК України.
Внаслідок вищевказаних обставин позивач позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 за законом.
Ухвалою суду від 11.11.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Одночасно судом витребувано у державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №100/2016 від 11.05.2016, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду 23.02.2021, яку занесено до протоколу судового засідання за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача з Дарницької районної у м. Києві Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації на Київську міську раду, керуючись ч. 2 ст. 51 ЦПК України.
Ухвалою суду від 09.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту позову.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судового повідомлення за адресою надання послуг позивачем, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Третя особа Сьомої Київської державної нотаріальної контори надала суду заяву в яких просили розглядати справу за відсутності представника контори.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, суд встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні та інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
За життя ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло.
ОСОБА_2 залишила заповіт на вказану квартиру на ім`я племінниці ОСОБА_3 , що посвідчений 21 жовтня 1994 року державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори.
З пояснень представника позивача судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка доводиться матір`ю позивачу, фактично проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки остання була одинокою людиною, хворіла, мала похилий вік, потребувала фізичної та матеріальної допомоги. ОСОБА_3 доглянула спадкодавицю ОСОБА_2 до її смерті, поховала за власний рахунок, понесла всі необхідні витрати. У подальшому ОСОБА_3 продовжувала проживати в квартирі до листопада 2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.
У встановлений законом строк ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , як єдина спадкоємиця першої черги за законом та 04 червня 2020 року звернулася до Кагарлицької державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .
Державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори Київської області заведено спадкову справу щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за № 100/2016.
Листом Кагарлицької державної нотаріальної контори Київської області від 04.06.2020 за № 200/01-10 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , та роз`яснено, що ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняла.
З наданої відповіді також вбачається, що факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановити неможливо.
Відповідно до витягу зі спадкового реєстру після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкова справа не відкривалась.
04 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 зверталась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець п`ятої черги, згідно ст. 1265 ЦК України.
Листом Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 17.09.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини, передбаченим ст. 1270 ЦК України, після смерті ОСОБА_2 .
Згідно з ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 - 1265 ЦК України.
Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмові від її прийняття.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1265 ЦК України ступінь споріднення визначається числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
З пояснень представника позивача та наявних у матеріалах справи свідоцтв слідує, що дідусь позивача ОСОБА_4 був рідним братом спадкодавці ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем другої черги за законом.
ОСОБА_5 (мати позивача) доводилась ОСОБА_4 донькою, та рідною племінницею спадкодавиці ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 , яка доводиться донькою ОСОБА_3 , виходячи з числа народжень є двоюрідною онукою та має четверту ступінь споріднення із спадкодавицею ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 1265 ЦК України позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , яка була рідною сестрою дідуся позивача ОСОБА_4 та рідною тіткою матері позивача ОСОБА_5 .
Згідно архівної довідки органів РАЦС свідоцтво про народження спадкодавиці ОСОБА_2 не збереглося.
Допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_6 вказала, що знала ОСОБА_4 з 1964 року, який доводився померлій ОСОБА_2 рідним братом. Батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_5 доводиться ОСОБА_2 племінницею та донькою ОСОБА_4 . ОСОБА_2 не була одружена, та дітей не мала.
Допитаний під час розгляду спра`ви свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що ОСОБА_3 , є матір`ю його дружини ОСОБА_1 та відповідно доводиться йому тещею. Померла ОСОБА_3 до часу смерті проживала у АДРЕСА_3 . Зі слів родичів обізнаний про те, що ОСОБА_2 доводилась ОСОБА_3 рідною тіткою, та те що вона за життя склала заповіт на належну їй квартиру за вказаною адресою. На даний час, у вказаній квартирі він проживає разом з позивачем та спільними дітьми. Після смерті ОСОБА_3 дружина не знала, що теща не оформила документи у встановленому законом порядку на вказану квартиру.
Аналізуючи вищевикладені доводи, з огляду на вищевикладені обставини, що знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду справи, доведені наданими позивачкою та дослідженими судом доказами, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог про встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме те, що ОСОБА_2 доводиться позивачу двоюрідною бабусею.
Щодо заявлених позовних вимог в частині визнання поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з боку позивача та надання останній додаткового строку для подання вказаної заяви, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
При встановленні наявності обставин для визнання причин пропуску строку прийняття спадщини позивачем поважними, суд також приймає до уваги те, що із вище наведених фактичних обставин, шестимісячний строк прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин так у судовому засіданні достеменно встановлено, що саме листа Кагарлицької державної нотаріальної контори від 04.06.2020 позивачу стало відомо, що її мати та одночасно спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
З досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 не існує.
З огляду на вищевикладене, враховуючи вказані факти, причини пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з боку позивача є поважними, беручи до уваги, встановлені судом обставини.
За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкового права у нотаріальному порядку, оскільки, ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимими доказами, які не спростовані.
Таким чином, на основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 133, 141, 200, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є двоюрідною бабусею ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 є двоюрідною онукою та її родичкою четвертого ступеню спорідненості.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , тривалістю два місяця.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: