Справа №303/8909/21
2/303/2226/21
Ряд. стат. звіту 76
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

за участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, зміну дати і формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплату вихідної допомоги при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, зміну дати і формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплату вихідної допомоги при звільненні.

Позов мотивований тим, що 17.09.2018 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_3 на посаду касира-оператора у відділення під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2020 року ФОП ОСОБА_3 видав незаконний наказ №3 від 28.02.2020 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з 29.02.2020 року за власним бажанням.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не подавала заяву про своє звільнення за власним бажанням, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року вищезазначений наказ було скасовано та зобов`язано ФОП ОСОБА_3 поновити позивача на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Дане рішення суду тривалий час не виконувалося, однак 28.07.2021 року ФОП ОСОБА_3 видав наказ №8 та поновив ОСОБА_1 на роботі.

29.07.2021 року бухгалтер відповідача в телефонному режимі повідомила позивача ОСОБА_1 про поновлення її на роботі, проте наказ про поновлення позивачу надіслано не було, однак з ним позивач ознайомилася 31.07.2021 року. Цього ж числа, позивач ОСОБА_1 написала заяву про звільнення з роботи з 31.07.2021 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

07.10.2021 року позивач ОСОБА_1 отримала наказ ФОП ОСОБА_3 №9 від 10.08.2021 року та трудову книжку, де було зазначено, що позивач звільнений за п.4 ст.40 КзпП України, тобто за прогул, оскільки 29 та 30.07.2021 року без поважних причин була відсутня на роботі.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважає, що зазначене звільнення відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки вона повинна була бути звільнена з 31.07.2021 року за власним бажанням, а не 10.08.2021 року у зв`язку з прогулом. Крім цього, на момент звільнення перебувала в стані вагітності.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про часта місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про приичну неявки суд не повідомив. У передбачений законом строк подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у ньому.

Вивчивши заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст.55), Цивільному кодексі України (ст.16), Цивільному процесуальному кодексі України (ст.4).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено, скасовано наказ ФОП ОСОБА_3 №3 від 28.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади касира-контролера (а.с. 13-15).

Наказом ФОП ОСОБА_3 №8 від 28.07.2021 року поновлено ОСОБА_1 на посаді касира-контролера. Крім цього, із зазначеного наказу вбачається, що до виконання обов`язків ОСОБА_1 приступити із наступного дня (а.с. 16).

Із скріншоту із мобільного телефону, додатку Viber за 29.07.2021 року слідує, що абонент на ім`я ОСОБА_5 надіслала смс такого зміту : «Добрий день, від сьогодні ви поновлені у ОСОБА_6 на роботі» (а.с. 17).

31.07.2021 року ОСОБА_1 подала ФОП ОСОБА_3 заяву про звільнення її з посади касира-оператора з 31.07.2021 року за власним бажанням, згідно ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с. 18).

Наказом ФОП ОСОБА_3 №9 від 10.08.2021 року звільнено ОСОБА_1 з роботи, з посади касир-контролер, за прогул згідно п.4 ст.40 КЗпП України, з 10.08.2021 року (а.с. 19).

Із Акту №ЗК 444/291/АВ від 15.09.2021 року складеного Управлінням Держпраці у Закарпатській області слідує, що він складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду суб`єкта господарювання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 45-49).

Управлінням Держпраці у Закарпатській області у вищезазначеному Акті встановлено наступні обставини: «Згідно Постанови Закарпатського апеляційного суду від 15.06.2021 року, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року залишено без змін, тобто позов ОСОБА_1 задовольнити, скасувати наказ ФОП ОСОБА_3 №3 від 28.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 . Зобов`язати ФОП ОСОБА_3 поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді касира-контролера відділення Нової-пошти с.Зняцево.

12.07.2021 року ФОП ОСОБА_3 з листом повідомленням звернувся до ОСОБА_1 , з проханням про явку на відділення нової-Пошти за адресою: Зняцево, вул.Вайди, 70, на 11 год. 16.07.2021 року, для її поновлення на роботі.

Згідно наказу №8 від 28.07.2021 року, на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року ОСОБА_1 поновлено на посаді касира-контролера, та зобов`язано приступити до виконання обов`язків з наступного дня. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена під розпис, про що свідчить підпис про ознайомлення.

Відповідно до наданої копії трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис №16 від 28.07.2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді касира-контролера. Відповідно до запису №15 від 01.10.2020 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду юриста на ІП «Міськводоканал»

ФОП ОСОБА_3 29.07.2021 року та 30.07.2021 року було складено два акти про відсутність на роботі ОСОБА_1 , що засвідчено також ОСОБА_7 , працівником відділення Нової-Пошти с.Зняцево.

31.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до ФОП ОСОБА_3 у якій просила звільнити її з посади касира-контролера з 31.07.2021 року, за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України.

04.08.2021 року ФОП ОСОБА_3 повторно звернувся з листом до ОСОБА_1 про причини, відсутності її на робочому місці на посаді касира-контролера на відділенні Нової-Пошти с.Зняцево.

Згідно наказу №9 від 10.08.2021 року виданого ФОП ОСОБА_3 звільнено ОСОБА_1 з посади касир-контролер за прогул згідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що в день звільнення та станом на день проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 не видав ОСОБА_1 її трудову книжку, чим порушив вимоги абз.5 п.4.1 розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України №58 від 29.07.1993 року».

15.09.2021 року Управлінням Держпраці у Закарпатській області щодо ОСОБА_3 було винесено Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ЗК444/291/АВ/ПО, Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗК 444/291/АВ/П та Протокол про адміністративне правопорушення №ЗК 444/291/АВ/П/ПТ (а.с. 50-53).

Із Актів про відсутність на роботі від 29.07.2021 року та від 30.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 не з`явилася на робоче місце, на посаді касира-контролера за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. (а.с. 54).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.01.2022 року батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_9 і ОСОБА_1 (а.с. 62).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд виходить з конкретних обставин і враховує докази надані сторонами із числа передбачених ЦПК України.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину працівника.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з наказом ФОП ОСОБА_3 №8 від 28.07.2021 року про поновлення її на посаді касир-контролер було ознайомлено цього ж числа, тобто 28.07.2021 року, про що свідчить її підпис на зазначеному наказі, а отже позивач ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про час з якого повинна приступити на роботу, тобто з 29.07.2021 року.

Крім цього, судом встановлено, що 31.07.2021 року в поданій заяві на ім`я ФОП ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 про звільнення її з роботи за власним бажанням з 31.07.2021 року, не зазначила поважну причину звільнення її в той же день в який вона подала таку заяву, яка б дала право позивачу ОСОБА_1 не попереджати про це власника за два тижні.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 ознайомившись 28.07.2021 року із наказом ФОП ОСОБА_3 №8 від 28.07.2021 року про поновлення її до роботи не з`явилася 29.07.2021 року та 30.07.2021 року на роботу без поважних причин, а отже звільнення її за п.4 ст.40 КЗпП України, тобто за прогул, було здійснено відповідачем відповідно до норм трудового законодавства.

Також, суд бере до уваги і Акт Управління Держпраці у Закарпатській області, де останніми не було виявлено порушення у ФОП ОСОБА_3 щодо порядку та підстав звільнення позивача ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені вимоги та мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 84, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 44, 47, 94, 116, 233, 235, 236 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 про:

- визнання незаконним і скасування наказу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 №9 від 10.08.2021 року в частині дати та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади кассира-контролера на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 10.08.2021 року;

- зміну дати та формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади кассира-контролера із «звільнена на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул» на «звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з 31.07.2021 року»;

- зобов`язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 внести запис до трудової книжки щодо зміни дати та формулювання причин звільнення із «звільнена з роботи з посади касира-контролера за прогул п.4 ст.40 КЗпП України з 10.08.2021 року» на «звільнена за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з 31.07.2021 року»;

- стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2021 року по 01.10.2021 року в розмірі 8 149,24 гривень;

- стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП України в розмірі тримісячного середнього заробітку ОСОБА_1 в розмірі 16 113,27 гривень відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , місце знаходження АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 27.04.2022 року.

Головуюча Ю.Ю. Куцкір