Справа № 503/2369/18
Провадження № 2-і/503/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. дослідившизаяву ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу виданого судом 18.12.2018 року у цивільній справі № 503/2369/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Заявник, який був стягувачем у справі, звернувся до суду із вище вказаною заявою посилаючись на ту обставину, що виданий йому судовий наказ від 18.12.2018 року у цивільній справі № 503/2369/18 був ним втрачений. У зв`язку з чим на теперішній час заявник позбавлений можливості пред`явити його до виконання, а тому просить суд видати дублікат вище наведеного судового наказу.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

18.12.2018 року Кодимським районним судом Одеської області у цивільній справі № 503/2369/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей було видано судовий наказ (а.с.13), яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

12.06.2019 року вище вказаний судовий наказ був отриманий стягувачем ОСОБА_1 під підпис, про що свідчить відповідна розписка зроблена останнім на обкладинці цивільної справи № 503/2369/18.

Згідно положень ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення.

Крім того, згідно положень першого речення ч.3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до пункту 11 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (надалі за текстом Закон), судові накази є виконавчими документами.

26.07.2022 року стягувач ОСОБА_1 подав до суду заяву про видачу дублікату судового наказу, в якій зазначив, що судовий наказ від 18.12.2018 року у цивільній справі № 503/2369/18 виданий йому 12.06.2019 року втрачений ним.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Водночас із цим ч.3 ст. 12 Закону передбачає, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Таким чином строк пред`явлення до примусового виконання судового наказу виданого Кодимським районним судом Одеської області 18.12.2018 року у цивільній справі № 503/2369/18 не сплив.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), пункті 35, було викладено позицію Верховного Суду, згідно із якою якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Дана правова позиція неодноразово була застосована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема у своїх постановах від 10 лютого 2021 року у справі № 303/1002/14-ц (провадження № 61-16376св20) та від 22 квітня 2021 року у справі № 460/5039/18 (провадження № 61-18869св20).

При цьому, згідно листа-повідомлення Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2022 року № 21.19-7154, у відділі не перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Згідно положень ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

В свою чергу, згідно ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Водночас згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 212/7068/13-ц (провадження № 14-430цс18).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заява про видачу дублікату виконавчого документа є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а стягувачу необхідно видати дублікат відповідного судового наказу.

Керуючись підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу задовольнити.

Видати дублікат судового наказу виданого Кодимським районним судом Одеської області 18.12.2018 року у цивільній справі № 503/2369/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Д.В. Вороненко