Справа № 359/9259/21
Провадження № 2/359/804/2022
22 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі,-
27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить : припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та виділити позивачу у власність відокремлену частину житлового будинку, що складається з веранди 2-І площею 2, 5 кв.м., веранди 2-1 площею 17, 5 кв.м., кладової 2-2 площею 4, 3 кв.м., кухні 2-3 площею 10, 4 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 9, 4 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 12, 9 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 14, 1 кв.м., а також 27/40 частки сараю «Б», сараю «В», погребу «Г», літньої кухні «Д», убиральні «Е», колодязя «К», огорожі «М1», хвіртки «М2», воріт «М3», огорожі «М4», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 кошти у сумі 1334,70 грн. в рахунок компенсації за зменшення ідеальної частки у праві власності на домоволодіння.
Вимоги обґрунтовано тим, що позивач з ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачу належить право власності на 27/40 частин будинковолодіння, а відповідачу 13/40 частин. Спірний житловий будинок має загальну площу 103, 6 кв. м і фактично вже поділений на дві квартири. Квартиру, яку займає позивач, складається з : веранди 2-І площею 2, 5 кв.м., веранди 2-1 площею 17, 5 кв.м., кладової 2-2 площею 4, 3 кв.м., кухні 2-3 площею 10, 4 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 9, 4 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 12, 9 кв.м. Всього 57 кв.м, що складає 11/20 (або 22/40) від загальної площі. Додаткова частка, на яку позивач має право, становить 5/40, тобто 12,95 кв.м. Інша частина спірного житлового будинку складається з : веранди 1-І площею 8,1 кв.м., коридору 1-2 площею 6,6 кв.м., кухні 1-3 площею 6,9 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 10,9 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 14,1 кв.м. Всього 46,6 кв.м, що складає 9/20 (або 18/40) від загальної площі. Відповідач проживає зі своєю сім`єю у м. Київ, квартирою у спірному житловому будинку не користується. Позивач має право на виділення до своєї квартири додаткової площі. З огляду на особливості розташування приміщень спірного житлового будинку, доцільнішим є виділення до квартири 2 приміщення житлової кімнати 1-5 площею 14,1 кв.м.
Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року у чсправі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
20 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, розгляд заяви проводити без його участі. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Заяв чи клопотань до суду не направили.
У зв`язку з неявкою сторін, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши подану представником позивача заяву та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги чи заперечення щодо них, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 належить право власності на 27/40 частин будинковолодіння, а відповідачу 13/40 частин.
Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Державна реєстрація права власності позивача на 27/40 частин житлового будинку АДРЕСА_1 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 263321999 від 25.06.2021 року.
З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що спірний житловий будинок має загальну площу 103, 6 кв. м і фактично вже поділений на дві квартири. Квартира, яку займає позивач, складається з : веранди 2-І площею 2, 5 кв.м., веранди 2-1 площею 17, 5 кв.м., кладової 2-2 площею 4, 3 кв.м., кухні 2-3 площею 10, 4 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 9, 4 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 12, 9 кв.м. Всього 57 кв.м, що складає 11/20 (або 22/40) від загальної площі. Додаткова частка, на яку позивач має право, становить 5/40, тобто 12,95 кв.м. Інша частина спірного житлового будинку складається з : веранди 1-І площею 8,1 кв.м., коридору 1-2 площею 6,6 кв.м., кухні 1-3 площею 6,9 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 10,9 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 14,1 кв.м. Всього 46,6 кв.м, що складає 9/20 (або 18/40) від загальної площі.
Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.
У частині 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.
Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопос-тачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).
Так, згідно пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Згідно роз`яснень, наданих судам у п.п. 6, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
Судом встановлено, що відхилення від ідеальних часток буде становити 1 кв.м., відтак у власності позивача буде перебувати 71,1 кв.м, а у власності відповідача залишиться 32,5 кв.м.
Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оціночна вартість всього об`єкта складає 133470,00 грн.. Відтак, вартість 1 кв.м. становить 1334,70 грн.
Таким чином, з позивача на користь відповідача слід стягнути 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) гривні 70 (сімдесят) копійок в рахунок компенсації за зменшення ідеальної частки у праві власності на домоволодіння.
Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме слід виділити позивачу у власність відокремлену частину житлового будинку, що складається з веранди 2-І площею 2, 5 кв.м., веранди 2-1 площею 17, 5 кв.м., кладової 2-2 площею 4, 3 кв.м., кухні 2-3 площею 10, 4 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 9, 4 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 12, 9 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 14, 1 кв.м., а також 27/40 частки сараю «Б», сараю «В», погребу «Г», літньої кухні «Д», убиральні «Е», колодязя «К», огорожі «М1», хвіртки «М2», воріт «М3», огорожі «М4», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 понесла також витрати у виді сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанціями № 9245-6419-3962-4184 та № 7285610 від 22 вересня 2021 року.
З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.
Враховуючи наведене та керуючись пп. 6, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок", 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 79-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 353, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 ) у власність відокремлену частину житлового будинку, що складається з веранди 2-І площею 2, 5 кв.м., веранди 2-1 площею 17, 5 кв.м., кладової 2-2 площею 4, 3 кв.м., кухні 2-3 площею 10, 4 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 9, 4 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 12, 9 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 14, 1 кв.м., а також 27/40 частки сараю «Б», сараю «В», погребу «Г», літньої кухні «Д», убиральні «Е», колодязя «К», огорожі «М1», хвіртки «М2», воріт «М3», огорожі «М4», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 ) на користь відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_2 ) кошти у сумі 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) гривні 70 (сімдесят) копійок в рахунок компенсації за зменшення ідеальної частки у праві власності на домоволодіння.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 22 червня 2022 року.
Суддя Л.В. Яковлєва