Номер провадження: 22-ц/813/2887/22
Справа № 947/5599/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника позивача адвоката Сечка С.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування,

встановив:

16.03.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «СК «Українська страхова група») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 59 412,70 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» уклала з ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» договір добровільного страхування майна № 10-0197-16-00117, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: АЗС № 01/10 м. Одеса, вул. Люстдофська дорога, 94А, з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів.

12.04.2017 року о 18:15 годині, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м.Одеса, по вул. Люстдорфська дорога, 94а, не врахувала дорожньо-транспортну обстановку, безпечну дистанцію, в результаті чого скоїла наїзд на томливо-роздавальну колонку на АЗС Sосаr, в результаті чого топливо-роздавальна колонка отримала механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 15.05.2017 року у справі №520/4626/17 ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого от. 124 КпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна АЗС Sосаr - елементи модуля ПРК №3,4 від 13.04.2017 вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників - майна АЗС, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках витрат підходу без ПДВ становить 56 150,00 грн.

Як вказує представник позивача, на підставі вищезазначеного документа було розраховано суму страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування в розмірі 59412,70грн.

Таким чином, на думку представника позивач, ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

03.03.2018 року відповідачу було направлено лист-претензію № 692 УСГ/АГ з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 59 412,70 грн., однак до теперішнього часу вищезазначеної суми сплачено не було.

З урахуванням викладеного, ПрАТ «СК «Українська страхова група» просило його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2021 року позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» були задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 59 412,70 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2021 року, ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про визнання недопустимими та виключити з числа доказів Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, проведеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» та призначити у справі комплексної судової експертизи,на вирішення якої просила поставити наступні питання:

Чи підтверджує експертиза висновки Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, проведеного ТОВ «Незалежна експертна компанія»?

1)Які механічні пошкодження внаслідок ДТП отримали паливні насоси для ПРК № 3,4 та чи підлягали вони ремонту?

2)Які механічні пошкодження внаслідок ДТП отримав кронштейн паливного насосу для ПРК № 3,4 та чи підлягав він ремонту?

Проведення експертизи ОСОБА_1 просила доручити експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с.175-176).

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Українська страхова група» просить рішення суду першої інстанції від 23.03.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Вирішуючи питання про слухання справи в режимі відеоконференції, за участю представника ПрАТ «СК «Українська страхова група» адвоката Сечки С.В., колегія суддів виходить із того, що за клопотанням останнього (а.с.219-220) ухвалою колегії суддів від 08.08.2022 року розгляд справи був призначений в режимі відеоконференції (а.с.226-228), про що учасники справи були належним чином повідомлені (а.с.224-225, 229-232).

Разом з тим, ні заявник апеляційної скарги і заяви ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Янковський Р.Я., на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшли, причину не вказали і заяви про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав від них не надходило.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що заявник апеляційної скарги і заяви не надала суду доказів неможливості прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, як того вимагає ст. 212 ЦПК України, у тому числі участі таким же чином її представника адвоката Янковського Р.Я.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосудді, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Неявка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду більше року (а.с.184-185), колегія суддів вирішила слухати дану справу в режимі відеоконференції, у відсутність заявника апеляційної скарги і заяви ОСОБА_1 та її представника адвоката Янковського Р.Я.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, то вона зазначила, що дійсно 12 квітня 2017 року відбулась Дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), однак вона не визнає Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна АЗК «Sосаr», який проведено ТОВ «Незалежна експертна компанія» та на підставі якого здійснено страхове відшкодування, оскільки вона не була присутня під час огляду та складання акту пошкодженого майна від 13 квітня 2017 року, ТОВ «Незалежна експертна компанія» не запрошувала її для проведення огляду пошкодженого майна, а перелік пошкодженого майна, складений представником ТОВ «Незалежна експертна компанія» не відповідає адміністративним матеріалам, складеним співробітниками патрульної поліції.

Крім того, до відзиву на позов відповідач - ОСОБА_2 надала копію свідоцтва про шлюб, зі змісту якого вбачається, що 07 лютого 2020 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , та після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.62).

Також у відзиві відповідач зазначила, що Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, проведений ТОВ «Незалежна експертна компанія», викликає обґрунтовані сумніви щодо його достовірності та об`єктивності.

У зв`язку з цим, 29.10.2020 року від представника відповідача адвоката Янковського Р.Я. до канцелярії суду надійшла заява про визнання доказів недопустимими та призначення у справі судової товарознавчої експертизи для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань (а.с.111-113).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2020 року у зазначеній справі було призначено судову товарознавчу експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Київського районного суду м. Одеси (а.с.125-127).

12.02.2021 року до Київського районного суду м. Одеси від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення від 02.02.2021 року про неможливість надання висновку та повернення ухвали без виконання у зв`язку з тим, що не було здійснено оплати вартості робіт за проведення експертизи (а.с.139).

У зв`язку з цим, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року провадження у справі №947/5599/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування було поновлено. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні (а.с.142-143).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що дійсно 12.07.2016 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Сокар Петролеум» був укладений договір добровільного страхування майна №10-0197-16-00117, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: Автозаправочна станція № 01/10 м. Одеса, вул. Люстдофська дорога, 94А, з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 15.05.2017року по справі №520/4626/17, яка набрала законної сили, було встановлено, що 12.04.2017 року о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lanser» д/н НОМЕР_1 в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, 94а, не врахувала дорожню обстановку, безпечну дистанцію, в результаті чого скоїла наїзд на топливо-роздавальну колонку на АЗС «Socar», в результаті чого транспортний засіб та топливо-роздавальна колонка отримали механічні пошкодження. Своїми діями, ОСОБА_2 , порушила вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху» (а.с.14).

Таким чином, зазначеною постановою ОСОБА_2 , яка в подальшому змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 » визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні даної ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

13 квітня 2017 року представник ТОВ «Сокар Петролеум» звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна АЗК «Sосаr» - елементи модуля ПРК № 3, 4, складеного 21 квітня 2017 року ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість матеріального збитку (без урахування зносу) без ПДВ складає 56 150,00 грн. (а.с.15-22).

19 червня 2017 року представником ПрАТ «СК «Українська страхова група» був складений страховий акт №ДКЦВ-13605.

Згідно розрахунку ДКЦВ-13605 остаточної суми страхового відшкодування від 19 червня 2017 року, сума страхового відшкодування складає 59 412,70 грн., за шкоду заподіяну внаслідок пошкодження майна страхувальника (а.с.28).

ПрАТ «СК «Українська страхова група» 20 червня 2017 року виплатило страхове відшкодування ТОВ «Сокар Петролеум» в розмірі 59 412,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11812 від 20 червня 2017 року (а.с.32).

03 березня 2018 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» направило на адресу відповідача лист-претензію № 692УСГ/АГ з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 59 412,70 грн. (а.с.30).

08 серпня 2018 року представник відповідача звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з листом, в якому зазначив, що ОСОБА_2 відмовляється сплачувати матеріальний збиток у розмірі 59 412,70 грн., оскільки звіт про незалежну оцінку АЗК «Sосаr», який проведено ТОВ «Незалежна експертна компанія», є незаконним та необ`єктивним.

Саме зазначені обставини змусили ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернутись до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що ст. 988 ч.1 ЦК України передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Крім того, у ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом ч.2 ст. 8 та п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, проведений ТОВ «Незалежна експертна компанія», викликає обґрунтовані сумніви щодо його достовірності та об`єктивності, є безпідставними, оскільки ніяких доказів в обґрунтування вказаних обставин ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як було вказано вище, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2020 року за клопотанням представника відповідача у зазначеній справі було призначено судову товарознавчу експертизу, а витрати з проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .

Однак, 12.02.2021 року до Київського районного суду м. Одеси від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку та повернення ухвали без виконання у зв`язку з тим, що не було здійснено оплати вартості робіт за проведення експертизи.

При цьому, клопотання експерта разом з відповідним рахунком було отримано представником відповідача особисто 12.01.2021 року (а.с. 138), тоді як про його надходження представнику відповідача було повідомлено ще 21.12.2020 року за допомогою телефонограми (а.с. 136).

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про ухилення відповідача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 від проведення судової експертизи, призначеної за клопотанням її ж представника адвоката Янковського Р.Я. (а.с.111-113).

У відповідності до ст. 109 УПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може же бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.08.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева