ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1970/22 Справа № 205/3950/20 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2020 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти сплачені за товар у розмірі - 9 267,00 грн. та пеню за невиконання умов договору у розмірі - 9 267,00 грн. 00 коп., а всього разом: 18 534 грн.

В задоволені решти позовних вимог в частині стягнення пені, яка перевищує розмір основного зобов`язання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року просить рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів - відмовити повністю.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року від інших учасників справи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 12.10.2019року укладено договір купівлі двох`ярусного ліжка «Білосніжка» «Дрімко», вартість якого становить 9 267,00грн.

Згідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

В даному випадку факт укладання договору підтверджується відповідним товарним чеком №3389 від 12.10.2019року, який згідно вказаної вимоги матеріального закону засвідчує факт виникнення саме договірних правовідносин між сторонами (а.с 5).

На виконання умов Договору позивачем 12.10.2019року було передано відповідачу грошові кошти у якості попередньої оплати у розмірі 3000,00 грн., що також підтверджується вищевказаним товарним чеком № 3389 від 12.10.2019 року.

Також, на виконання умов Договору позивачем 12.12.2019 року було передано відповідачу грошові кошти у якості доплати у розмірі 6 267,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 3389 від 12.12.2019 року (а.с. 5).

Судом також встановлено, що сторонами за взаємною згодою було змінено вказаний договір, зокрема, сторони погодили замінити товар, що має бути поставлений, із двох`ярусного ліжка«Білосніжка» «Дрімко», вартість якого становить 9 267,00 грн. на двох`ярусне ліжко«Максим» «Венгер» із доплатою 785,00грн.

Вказана обставина підтверджується змістом тексту на товарному чеку, що був виданий відповідачем, за №3742 від 25.12.2019року, що не суперечить вимогам чинного законодавства та повністю узгоджується із законодавчо закріпленим у ст. ст.6, 627 ЦК України, принципом свободи договору.

Матеріалами справи також підтверджено, що у листі від 27.02.2020 року відповідач визначила строк на виконання взятих на себе договірних зобов`язань 60 робочих днів з моменту надходження замовлення до виробника та 1 тиждень на доставку(а.с.7-8).

На час розгляду справи остаточне виготовлення та встановлення за адресою позивача двох`ярусного ліжка« ОСОБА_3 » «Венгер» не відбулося.

Відповідно до положень ст.ст.626, 628, 629, 638-640 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За договором виконання робіт, виробник, який здійснює підприємницьку діяльність з виготовлення товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір є публічним. До відносин за договором виконання робіт з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що в даному випадку між позивачем та відповідачем дійсно виникли цивільно-правові відносини, які регулюються вказаними вище нормами матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов договору, сплачено вартість двох`ярусного ліжкау розмірі 9 267,00грн., що підтверджується відповідними товарними чеками.

Даний факт визнається та не оспорюється сторонами.

В матеріалах справи відсутні докази того, що розмір вказаного платежу відповідач ОСОБА_1 вважала не достатнім, або таким, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

Також, в матеріалах справи відсутні докази організації ФОП ОСОБА_1 виготовлення та поставки у строк вироблених по індивідуальному замовленню меблів та відсутні докази підтвердження факту відмови позивача ОСОБА_4 від отримання таких меблів без зазначення підряднику причин такого отримання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства ? суду та сторін (позивача та відповідача)… принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, ? із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. (Постанова КЦС ВС від 13.02.2019 справа№ 369/13976/15?ц; Постанова КЦС ВС від 27.03.2019 справа № 1806/2?1093/2011)

Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, які підтверджували б обставину виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань у повному обсязі, та обставину не прийняття таких зобов`язань позивачем ОСОБА_2 по справі, оскільки відповідачем ОСОБА_1 не було передано у власність замовника позивача ОСОБА_2 виготовлені меблі у встановлений договором строк.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пп. а) п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому він взагалі не може бути усунутий.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача ОСОБА_4 в частині розірвання договору та повернення коштів в розмірі 9 267,00 грн. є обґрунтованими, оскільки меблі, які замовлені позивачем, не були виготовлені, змонтовані, доставлені у встановлені строки, а докази на підтвердження заперечень щодо якості і строків виконання замовлення, відмови позивача від отримання замовлення належної якості відповідачем ОСОБА_1 не надані.

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Тобто, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто ця сума є неустойкою.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів`передбачено,що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення, споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Разом із цим, положення ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах у справі №6-100цс14 від 03 вересня 2014 року та у справі №6-1120цс15 від 04 листопада 2015 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення пені з відповідача колегія суддів вважає,що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки відповідачем ОСОБА_1 не виконані умови договору, а тому необхідно стягнути пеню, однак в меншій сумі, оскільки пеня в сумі 15012,54 грн. перевищує вартість замовлених меблів(розмір збитків), а тому правомірно стягнув 9267 грн.

Доводи апеляційної скарги, що для всебічного повного дослідження обставин справи не проведена товарознавча експертиза, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В силу статті 103 ЦПК України в справі відсутні взаємно суперечливі докази для оцінки яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а отже, відсутні умови за сукупності яких суд призначає експертизу.

Доводи апеляційної скарги, що угода між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , укладена під психологічним тиском (ст.231ЦК України), колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки для визнання правочину недійсним сторона має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється (постанова ВС від 16.05.2019 у справі № 442/158/18).

Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 не доведено факт застосування щодо неї фізичного/психологічного тиску з боку позивача ОСОБА_2 , вчинення правочину проти її волі та причинний зв`язок між фізичним/психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Доводи апеляційної скарги, що вимоги позивача ОСОБА_2 безпідставні через відсутність письмового договору та його істотних умов, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Як вбачається з матеріалів справи, між споживачем ОСОБА_2 і продавцем (виконавцем) ОСОБА_1 укладено договір - усний правочин про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція(п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Підтвердження вчинення усного правочину оформлено товарними чеками №3389 від 12.10.2019р., №3389 від 12.12.2019р., №3743 від 25.12.2019р., передбачене Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Крім того, вказані доводи суперечать наявним в апеляційній скарзі твердженням самої відповідачки ОСОБА_1 , яка вказує, що між нею та замовником ОСОБА_4 на час подання заявки була досягнена згода з усіх наявних та істотних умов на виготовлення індивідуального товару за його індивідуальним замовленням відповідно до ст.638 ЦК України, тобто підтверджує укладення договору.

При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4ст.263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати ВС від 2 листопада 2021 року у справі №917/1338/18 вказано, що за змістом ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність, розумність, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці засади регулюють конкретні правовідносини так, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, дбаючи водночас про права й інтереси інших учасників, зокрема передбачаючи можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших учасників.

Отже, якщо сторона діє всупереч своїм попереднім заявам або поведінці на шкоду іншій стороні, яка обґрунтовано покладалася на них, це суперечить добросовісності та чесності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, підстав для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова