ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3866/22 Справа № 932/7410/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, в порядку спрощеного провадження, в порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду від 03 грудня 2021 року, яке постановлено суддею Кудрявцевою Т.О. у м. Дніпрі відомості про дату складання повного тексту відсутні,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3442 грн. 22 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, однак, з січня 2021 року сторони сумісного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують.

Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання спільної неповнолітньої дитини не надає, має не регулярний дохід, тимчасово не працює, інших утриманців відповідач не має, є працездатною особою, та будучи, безробітною особою з 2016 року по 2019 рік, відповідач у 2017 року придбав автомобіль.

Доказів, що на утриманні відповідача є його батьки, які важкохворі та потребують відповідного догляду та матеріальної підтримки, відповідачем не надано.

Відповідач є не єдиною дитиною у своїх батьків, останні державних пільг не мають так як доходи є більшими за прожитковий мінімум, отримують пенсію, а батько відповідача офіційно працює. Тому просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3442 грн. 22 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бабушкінського районного суду від 03 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2618 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову 13 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить фактично питання про зміну рішення суду та зменшення розміру стягнутих аліментів з 2618 грн. до 1309 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що суд не звернув увагу на надання відповідачем систематичної матеріальної допомоги на утримання доньки.

Зауважує, що судом не встановлено розмір середньомісячних витрат на утримання дитини, відсутні довідки про дохід позивача та дані про матеріальне становище сторін, не врахована рівність обов`язків сторін та вважає, що відносно нього має місце дискримінація.

Також, зазначає, що судом не враховано відсутність регулярного доходу у відповідача, те, що він не працевлаштований, що встановлений мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, може бути присуджений судом лише в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

На думку апелянта, судом проігнорована відсутність обґрунтування з боку позивача вказаної суми аліментів, чеки і квитанції, надані відповідачем, які підтверджують допомогу останнього.

На думку апелянта, розмір аліментів в сумі 1 309 гривень, щомісячно, який не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є достатнім оскільки вони, як батьки, мають рівні права і обов`язки відносно спільної дитини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 23 вересня 2006 року, виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 4, 5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4 від 24 квітня 2007 року, виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №431) (а.с.6).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обовязку батьків на належне утримання дитини та визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2618 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, суд виходив із встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить встановлений Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини 3 статті 183 СК України передбачено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (стаття 191 СК України).

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи матеріали справи та враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, забезпечувати їй необхідні та достатні умови життя, які б сприяли всебічному і гармонійному розвитку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2 618, 00 грн., щомісячно, починаючи з 13 вересня 2021року і до досягнення дочкою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу на надання відповідачем систематичної матеріальної допомоги на утримання доньки, колегія суддів не бере до уваги, оскільки надані квитанції про витрати відповідача не підтверджують надання матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини.( а.с.25-32)

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено розмір середньомісячних витрат на утримання дитини, відсутні довідки про дохід позивача та дані про матеріальне становище сторін, не врахована рівність обов`язків сторін та наявність відносно нього дискримінації, колегія суддів відхиляє, оскільки визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 182 СК України, врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача по справі, який є працездатним, доказів у перешкоді працевлаштуванню у звязку зі станом здоров`я, не надав; інших неповнолітніх дітей відповідач не має, доказів перебування на його утриманні непрацездатних батьків відповідач не надав. При цьому, ст. 182 СК України не зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів з`ясовувати матеріальне становище позивача. Розмір середньомісячних витрат на дитину встановлений судом з урахуванням її потреб та можливості відповідача сплачувати аліменти у встановленому судом першої інстанції розмірі.

Доводи апеляційної скарги, що судом не враховано відсутність регулярного доходу у відповідача, те, що він не працевлаштований, що встановлений мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, може бути присуджений судом лише в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки при визначені судом першої інстанції розміру аліментів, щомісячно, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції врахував положення ст. 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги, що розмір аліментів в сумі 1 309 гривень, щомісячно, який не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є достатнім оскільки вони, як батьки, мають рівні права і обов`язки відносно спільної дитини, колегія суддів не бере до уваги, оскільки визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 2612 грн. є достатнім для утримання дитини та не є надмірним тягарем для відповідача, який є працездатним та будь-яких доказів, на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у визначеній судом першої інстанції сумі, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надав.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. а судове рішення - без змін.

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду від 03 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2022 року.

Головуючий : А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко