Справа № 202/1074/22
Провадження № 2/202/1239/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря Ситника С.О.,

представника позивача адвоката Гонцової Є.Д.,

представника відповідача Михайлюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Яна Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Гонцова Є.Д. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Яна Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів 15.07.1998 року, згідно з розпорядженням від 15.07.1998 року №3/1931-98, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації від 15.07.1998 року та записаного у реєстрову книгу за №418п-215-112, квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, ОСОБА_3 , який є чоловіком матері позивача, та його матері ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, яка складається із 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , однак не оформив права власності на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , та позивач прийняла спадщину після її смерті. При цьому в свідоцтві про право на спадщину від 17.04.2013 року, реєстровий номер 1686 зазначено, що спадщина на яку видано свідоцтво складається з частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на житло від 15.07.1998 року виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 15.07.1998 року №3/1931-98, з яких частка в спільній сумісній власності належала померлій ОСОБА_2 , частка в спільній сумісній власності належала чоловіку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 2540678, що отриманий позивачем 17.04.2013 року зазначено, що ОСОБА_1 належить 2/3 частки кватири АДРЕСА_1 . Отже, 1/3 частка квартири є спадковим майном яке прийнято спадкоємцями, однак спадкові права не оформлені.

Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину в повному обсязі, після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 21 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 .

26 квітня 2022 року до суду від третьої особи надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 .

10.06.2022 року представник Дніпровської міської ради Михайлюк Т.О. засобом поштового зв`язку направила на адресу суду відзив на позовну заяву в якому представник зазначила, що ДМР є неналежним відповідачем, оскільки між сторонами відсутній спір, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України, щодо подачі відповіді на відзив, позивач не скористалась.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та посилаючись на обставини, викладені у позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що ДМР не є належним відповідачем при вирішення даної справи, у зв`язку із відсутністю спору.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується належним чином завіреними копіями наступних документів: свідоцтва про народження ОСОБА_6 , виданого 06.07.1954 року районним бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська; паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 06.09.1999 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 02.08.1975 року Будинком щастя Жовтневого району м. Дніпропетровська.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14 вересня 2012 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17.04.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., що зареєстровано в реєстрі за № 1686, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано дане свідоцтво, складається з частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на житло від 15.07.1998 року виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 15.07.1998 року №3/1931-98, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації від 15.07.1998 року та записаного у реєстрову книгу за №418п-215-112, з яких частка в спільній сумісній власності належала померлій ОСОБА_2 , частка в спільній сумісній власності належала чоловіку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності з індексним номером 2540678 від 17.04.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального кругу Лозенко В.В. на підставі свідоцтва про право на спадщину номер 1686, виданого 17.047.2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі приватної спільної сумісної власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Зазначена квартира, відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів 15.07.1998 року, згідно з розпорядженням від 15.07.1998 року №3/1931-98, зареєстрованим в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації від 15.07.1998 року та записаним у реєстрову книгу за №418п-215-112, на праві спільної сумісної власності належала матері позивача ОСОБА_2 , її чоловіку ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 .

Судом досліджена належним чином завірена копія спадкової справи № 02-14, відкритої після смерті ОСОБА_5 .

Встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено актовий запис №2437.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом та з заповітом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 свекрухи її матері ОСОБА_4 , на що отримана постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 27/02-31 від 20.01.2022 року.

Інших заяв про прийняття спадщини чи видачу свідоцтва на спадщину спадкова справа не містить.

Разом з тим, відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції від 30.10.1999 року, чинній на день відкриття спадщини - після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції від 30.10.1999 року, чинній на день відкриття спадщини - після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до листа начальника відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 10/5-840 від 26.07.2022 року син ОСОБА_4 - ОСОБА_3 був зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , з 15.03.1979 року по 04.10.2012 року.

Тобто ОСОБА_3 на день смерті його матері ОСОБА_4 , та протягом наступних шести місяців був зареєстрований та проживав у спірній квартирі.

Вказані обставини, з урахуванням вимог ст. 549 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції від 30.10.1999 року) свідчать про те, що він фактично вступив у володіння спадковим майном, а тому визнається таким, що прийняв спадщину.

Відомості про відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини, після смерті його матері ОСОБА_4 , матеріали справи, зокрема й спадкова справа № 02-14, не містять.

Отже, єдиним спадкоємцем, після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно, що складається з 1/3 частин квартири АДРЕСА_1 , є її син ОСОБА_3 , який фактично вступив у володіння спадковим майном, а тому визнається таким, що прийняв спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 28 серпня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_8 , у віці 85 років ОСОБА_3 помер.

Однак, ОСОБА_3 , який є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 за життя не оформив права власності на спадкове майно - 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦК України) и спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

З наведеної норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом приписів ст.16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_4 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 , не перейшла до держави, не визнана відумерлою, право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст. 346 ЦК України, а ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 і є спадкоємцем за законом.

При цьому, після смерті ОСОБА_3 , спадкоємицею належного йому майна була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідно до Заповіту, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 05.03.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-998, остання призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Оскільки єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її донька ОСОБА_1 , та враховуючи, що судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на спадкове майно в порядку спадкування за законом, однак відсутність належним чином оформленого права власності на спадщину, одним із спадкодавців, створює позивачу перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо посилань представника відповідача про те, що Дніпровська міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки між сторонами відсутній спір, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, позивачем притягнуто в якості відповідача - Територіальну громаду міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Частиною 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що спадщина, яка складається зі спірного майна, на момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, не була прийнята у встановленому чинним законодавством порядку, посилання представника відповідача щодо відсутності спору, та як наслідок, залучення неналежного відповідача, є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Яна Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15, 16, 182, 328, 346, 392, 1216-1218,1220, 1222, 1223, 1258- 1265, 1268-1270, 1272, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.1999), п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, ст. 12, 13, 76-89, 130, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Яна Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м.

Повне рішення складено 10 серпня 2022 року

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський