Справа № 159/882/22
Провадження № 2/159/625/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 04 червня 1999 року із ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначає, що в шлюбі народилось восьмеро дітей, проте останнім часом через значні розбіжності в поглядах на принципи побудови спільного життя та тривалі суперечки подружні відносини фактично припинено, позивач винаймає житло і проживає окремо, дружина разом із неповнолітніми дітьми проживає у спільному будинку. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, оскільки відсутнє взаєморозуміння та втрачена повага один до одного, емоційна напруга та сварки негативно впливають на психологічне здоров`я дітей і позивача, що зумовило звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і пояснив, що після укладення шлюбу та народження вісьмох дітей сім`я тривалий час проживала в скрутних умовах, але спільними зусиллями вдалось не лише покращити побутові умови для сім`ї, але й налагодити приватну справу. Проте в останні роки дружина надала перевагу особистим релігійним переконанням, неодноразові спроби побудови спільних планів не дали результатів, вони більшість часу проводять за власними справами і не мають спільних інтересів. Емоційна напруга в сім`ї негативно впливає на дітей. Після тривалої розмови 11 листопада 2021 року було прийнято рішення про окреме проживання, він залишив дружині спільний будинок, переїхав в орендоване помешкання, продовжує спілкуватись з дітьми, утримує сім`ю, своє майбутнє бачить у щасливій долі дітей, проте за жодних умов не хоче приймати участі чи бути причетним до особистого життя відповідачки. Збереження сім`ї, на його думку, є неможливим, і лише призведе до виникнення неприязних відносин.

Відповідач ОСОБА_2 правом подати відзив на позовну заяву не скористалась, в судовому засіданні проти позову заперечила, вважає, що непорозуміння є дріб`язковими, а позивач з часом змінить свою думку.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.1999 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Ковеля Волинської області, актовий запис №168).

У шлюбі народилось вісім дітей, з яких на даний час семеро неповнолітні: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України).

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо з листопада 2021 року. На час розгляду справи примирення не відбулось, позивач категорично заперечує проти збереження сім`ї та надання часу на примирення, мотивуючи це негативними наслідками для обох сторін та його здоров`я зокрема.

Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Пояснення сторін в судовому засіданні засвідчили недієвість будь яких заходів примирення, рішення позивача припинити шлюб є усвідомленим та остаточним.

Таким чином подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Судом також встановлено, що сторони не мають спору щодо порядку утримання та спілкування з неповнолітніми дітьми, позивач продовжує виконувати обов`язки по забезпеченню сім`ї, відповідач не перешкоджає спілкуванню позивача з дітьми, останній приймає активну участь у житті дітей. Сторони не мають спору щодо поділу майна.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до заявленого ним клопотання.

Керуючись статтями 24, 55, 56, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , зареєстрований 04 червня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Ковеля Волинської області, актовий запис №168.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити « ОСОБА_12 ».

Судовий витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 05.05.2022.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК