ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5919/21 Номер провадження 22-ц/814/418/22Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С.,Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 23 листопада 2021 року, постановлену суддею Чувановою А.М., про відмову у відкритті провадження,

у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання недійсним договору оренди,

в с т а н о в и в:

28.10.2021 ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м.Полтава із указаним позовом, який ухвалою суду від 29.10.2021 направлено за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтава згідно ст.31 ЦПК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава від 23.11.2021 у відкритті провадження у вказаній справі відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилаючись на вимоги ст.32 ЦПК України щодо недопустимості спору між судами стосовно підсудності справи, вважає, що районний суд, отримавши справу в порядку ст.31 цього Кодексу, повинен був прийняти її до свого провадження.

Заперечує висновки районного суду, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та доводить, що реєстрація відповідачів суб`єктами господарювання ФО-П, які 25.08.2016 уклали між собою оскаржуваний договір оренди нежитлового приміщення, де здійснюють підприємницьку (господарську) діяльність, не є підставою для відмови у відкритті провадження, а заявлений ним позов належить до цивільної, а не господарської юрисдикції.

13.04.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача ФО-П ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду змінити в частині підстав відмови у відкритті провадження на п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки наявне судове рішення від 29.09.2020 (справа №552/6987/19) між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Розгляд справи просить провести за відсутності відповідача ФО-П ОСОБА_2

13.04.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява відповідача ФО-П ОСОБА_3 про розгляд справи без її участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає її безпідставною.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.10.2021 ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м.Полтава із позовом до ФО-П ОСОБА_2 , ФО-П ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 16.10.2007 між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №PLOKGK00000110, забезпечений іпотекою, предметом якої була квартира АДРЕСА_1 , на яку звернуто стягнення згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.09.2009 (справа №2-3500/09).

16.10.2007 у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позивачем ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким останній поручився перед кредитором за виконання позичальником ( ОСОБА_2 ) свого обов`язку та на підставі ст.556 ЦК України набув права кредитора у цьому зобов`язанні.

Усупереч викладеному, 25.08.2016 ФО-П ОСОБА_2 , не будучи власником, передав іпотечне майно, як нежитлове приміщення, в оренду ФО-П ОСОБА_3 , про що укладено оспорюваний договір. Позивач вважає такий договір недійсним, оскільки на момент його укладення зазначене приміщення як об`єкт цивільного обороту не існувало, речове право на нього не було зареєстровано, а саме приміщення орендарю не передавалося./а.с.1-3/

Ухвалою Київського районного суду м.Полтава від 29.10.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФО-П ОСОБА_2 , ФО-П ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди направлено за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтава згідно ст.31 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у вказаній справі, суддя Октябрського районного суду м.Полтави керувався вимогами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України та виходив із того, що усі відповідачі зареєстровані у встановленому законом порядку суб`єктами господарювання ФО-П, які 25.08.2016 уклали між собою договір оренди нежитлового приміщення, пов`язаний зі здійсненням підприємницької (господарської) діяльності в цьому приміщенні. Тобто позивачем оспорюється договір, сторонами якого є фізичні особи-підприємці, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Апеляційний суд із висновками районного суду не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За правилами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із огляду на викладені норми процесуального закону, районний суд, встановивши суб`єктний склад сторін, помилково застосував наведені норми процесуального закону, залишивши поза увагою, що звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його майнових прав, як кредитора, на іпотечне майно в межах оскаржуваного договору оренди приміщення незалежно від його цільового використання орендарем для здійснення підприємницької діяльності.

Наведена районним судом в ухвалі правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, є відмінною від спірних правовідносин, а тому застосуванню не підлягає, оскільки у вказаній справі банк, як кредитор, подав до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства. Разом із цим, апеляційний суд визнає неспроможними, посилання позивача на порушення районним судом вимог ст.32 ЦПК України, оскільки питання підсудності спору (територіальної юрисдикції) є відмінним від визначення предметної юрисдикції справи.

Стосовно доводів відповідача ФО-П ОСОБА_2 , викладених ним у відзиві на апеляційну скаргу про зміну оскаржуваної ухвали в частині підстав відмови у відкритті провадження на п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне. По-перше, відповідач ФО-П ОСОБА_2 ухвалу районного суду не оскаржує; по-друге, оцінка наведених ним обставин, а саме, наявність судового рішення від 29.09.2020 (справа №552/6987/19) та підстав для відмови у відкритті провадженні згідно п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України має бути надана судом першої інстанції при вирішенні питання відкриття провадження.

За таких обставин ухвала районного суду підлягаю скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтава від 23 листопада 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.04.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

О.В. Чумак