БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1441/22
Провадження № 2/497/486/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, треті особи -служба у справах дітей Болградська міська рада Одеської області та службу у справах дітей Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2022 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить визначити місце проживання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - разом з ним - ОСОБА_1 , стверджуючи, що він є батьком дитини, яка фактично проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який 13.07.2014 року був розірваний. В них є спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу, за домовленістю сторін, залишався проживати з матір`ю ОСОБА_2 до липня 2020р. Проте, з липня 2020 року син проживає з ним, позивачем, повністю перебуває на його утриманні, та він, позивач займаєтся його вихованням, розвитком та здоров' ям.

В їхньому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , створені найкращі умови для дитини: в сина є своя кімната, де він виконує домашні завдання, відпочиває, є бібліотека, він забезпечений технічними засобами, спортивним інвентарем та іншими речами, необхідними для розвитку дитини. Він, позивач, постійно слідкує за станом здоров`я сина, та не чинить перешкод у спілкуванні матері з сином і участі її у вихованні дитини. Мати дитини завжди, за її бажанням, має можливість спілкуватись та спілкується з сином, купує йому необхідні речі, солодощі, подарунки. Але, у зв`язку з тим, що увесь час дитина проживає з ним, позивачем, - син прив`язаний до нього. Житловим будинком за АДРЕСА_1 , в якому позивач проживає разом з сином, - він користується за договором найму житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 згодна з тим, щоби син ОСОБА_4 проживав разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 , який самостійно займається його вихованням. Відповідач з червня 2020р. не бере участі у вихованні сина ОСОБА_4 , що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 22.07.2022р., яка засвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. Він, позивач, є фізичною особою-підприємцем, отримує своєчасно заробітну плату, розмір якої є достатнім для забезпечення дитини усім необхідним, та, оскільки спільне життя з відповідачем протягом останнього часу поступово погіршувалося, та у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, у зв`язку з постійними конфліктами та суперечками, різними поглядами на сімейні взаємовідносини, у зв`язку з цим позивач просить позов задовольнити.

Сторони у судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та визначити місце проживання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Треті особи - служба у справах дітей Болградська міська рада Одеської області та службу у справах дітей Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області сповіщені належним чином, представники до суду не прибули. Однак подали заяви про розгляд справи у відсутність представника, заперечень щодо позовних вимог не надали, а також не заперечували щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Вивчивши надані суду матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.07.2014 року був розірваний рішенням Болградського районного суду Одеської області (справа 497/1538/14-ц, а.с.7-8). Від цього шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_1 , вид. 10.12.2010р. ВК Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, а /з №45, (а.с.6);

Між сторонами, як батьками спільної дитини, 22.07.2022р. було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, згідно якої батьки домовилися про місце проживання дитини, яким визначили місце проживання позивача ОСОБА_1 . Також відповідач визнала, що вона не бере участі у вихованні її сина, його вихованням займається позивач - батько дитини ОСОБА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. (а.с.14).

Сімейні відносини регулюються за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч.2 ст.7 СК України) та мають здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст.7 СК України) на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст.7 СК України). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1,2,3 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. А, ч.ч.1,2 ст.161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 29.11.59 року (принцип 2), (мова оригінала): «ребёнку должна быть обеспечена специальная защита и предоставлены возможности и благоприятные условия, которые позволяли бы ему развиваться физически, умственно и нравственно, духовно и в социальном отношении здоровым и нормальным путём и в условиях свободы и достоинства; (принцип 6) ребёнок для полного и гармоничного развития его личности нуждается в любви и понимании. Он должен, когда это возможно, расти на попечении и под ответственностью своих родителей и во всяком случае в атмосфере любви и моральной и материальной обеспеченности».

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її місця проживання (ч. 2 ст. 171 СК України). Стаття 12 Конвенції ООН про права дитини стверджує, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Відповідач ОСОБА_2 визнала вимоги позивача, та просила задовольнити вимогу позову про визначення місця проживання з позивачем її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також суд керується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), в якому ВС зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким з батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд має роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Суд бере до уваги визнання позовних вимог відповідачем, тому, враховуючи вищезазначені обставини, - дійшов висновку, що місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає визначенню з батьком - позивачем ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.7,104ч.2,110,112,113,160,171 СК України, ст.ст.4,10,13,76-81,83,95, 247ч.2, 258, 259,263-265,268,272,273,354,355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, треті особи -служба у справах дітей Болградська міська рада Одеської області та службу у справах дітей Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.08.2022 року.

Суддя А.В. Кравцова