Ухвала

31 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 285/1424/21

провадження № 61-6753ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму про захист трудових прав,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2022 року ОСОБА_1 , з пропуском строку на касаційне оскарження, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, яка за своїм змістом не відповідає вимогам статей 389, 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, скаржнику надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу, надіслати уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження разом з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

08 серпня 2022 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 надіслав уточнену касаційну скаргу, разом з доданими до неї документами згідно кількості учасників справи.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення процесуального права, зазначає підставами касаційного оскарження пункти1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційну скаргу належить визнати неподаною та повернути її скаржнику з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, зазначає підставами касаційного оскарження пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає, що оскаржені судові рішення ухвалені без урахування висновку викладеного у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та суди не дослідили докази, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання ОСОБА_1 не підлягають врахуванню як підстава касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права повинен бути викладений в судовому рішенні у формі постанови. Також, зазначення підставою оскарження пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України не може бути підставою для відкриття (відмови) касаційного оскарження за відсутності підстав передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того позивач у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини першої статті 411 ЦПК України, зазначаючи що отримана ним копія постанови суду апеляційної інстанції не підписана всім складом суду.

У пункті 3 частини першої статті 411 ЦПК України йдеться про випадок, коли не підписано будь-яким із суддів саме оригінал судового рішення, а не його копія.

Згідно з пунктом 3 розділу XI «Засвідчення та видавання копій судових рішень і документів» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (далі - Інструкція № 814), копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати. У випадках, встановлених чинним законодавством, у тому числі для проставлення апостиля, а також на вмотивовану вимогу учасника справи чи органів та установ, які виконують рішення судів, з метою недопущення порушень прав фізичних та юридичних осіб, копія судового рішення засвідчується гербовою печаткою та підписом головуючого судді (судді-доповідача), а у разі його відсутності - головою суду чи особою, що виконує його обов`язки.

Копія судового рішення повинна відповідати оригіналу та може бути виготовлена шляхом: виготовлення ксерокопії з оригіналу судового рішення, яке знаходиться в матеріалах справи; роздруківки електронного примірника судового рішення, оригінал якого збережений в автоматизованій системі документообігу суду (далі - АСДС), який містить електронні підписи відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (пункт 6 розділу XI Інструкції № 814).

Таким чином, надіслана позивачу копія постанови апеляційного суду, яка відповідно до вищезазначених вимог Інструкції завірена підписом головуючого судді (судді-доповідача), не свідчить про не підписання усім складом колегії суддів саме оригіналу оскаржуваного судового рішення, тому посилання заявника на пункт 3 частини першої статті 411 є необґрунтованими. Позивач не стверджує, що саме оригінал зазначеного судового рішення не підписаний всім складом суду.

Відповідно до положень частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала, якщо не усунуті її недоліки у встановлений судом строк відповідно до вказівок в ухвалі суду про залишення скарги без руху.

Оскільки ОСОБА_1 після залишення його касаційної скарги без руху не усунув її недоліки у наданий для цього час, зокрема, не зазначив в ній обов`язкові підстави касаційного оскарження, касаційну скаргу належить визнати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись статтями 185, 260, 389, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму про захист трудових прав визнати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук