Справа № 461/4267/22
Провадження № 6/461/60/22
УХВАЛА

19.08.2022 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання Пахолко Д.О.

розглянувши у відритому судовому засіданні, в залі суду, в Львова, подання державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Козак Софії у м. Львів про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Личаківського ВДВС у м. ЛЬвові ЗМУ МЮ (м. Львів) Козак Софія звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань по виконавчих провадженнях, які входять до зведеного виконавчого провадження№ 53441655.

В обґрунтування подання зазначено, зокрема, що на виконанні у відділ ДВС перебуває зведене виконавче провадження №53441655 з виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на загальну суму в розмірі 206 694,50 грн..

В межах виконання виказаного ЗВП винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Державним виконавцем скеровано запити у реєструючи органи для перевірки майнового стану боржника, а саме в РСЦ МВС у Львівській області, ДПС України, ДПІ, ГУДМСУ у Львівській області, Адресно-довідкове бюро.

Згідно відповіді ДФС відомості про місце праці боржника відсутні, відкритими рахунками не володіє. Згідно відповіді ПФУ боржник пенсії не отримує. Згідно відповіді МВС боржник транспортними засобами не володіє.

В межах зведеного виконавчого провадження також встановлено, що боржник транспортними засобами не володіє, майна боржника за адресою вказаною у виконавчому документі не виявлено, що стверджується актом державного виконавця. Державним виконавцем скеровано подання про застосування примусового приводу до боржника, яке було задоволено відповідно до ухвали № № 463/3808/14-ц від 17.02.2017.

На адресу відділу надійшов рапорт Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області про те, що ОСОБА_1 за адресою вказаною у виконавчому документі не проживає, квартиру продано, новому власнику невідоме нове місце проживання боржника.

Станом на 17.08.2022 відомостей, які б зумовлювали зупинення виконавчого провадження не надходило. Згідно відповіді ГУДМС боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон паспорт НОМЕР_1 виданий 03.04.2008 органом 4614. 26.04.2017 державним виконавцем скеровано подання про оголошення рошуку боржника боржника, яке було задоволено ухвалою Личаківського районного суду .від 05.05.2017 року .

До відділу ДВС надійшов рапорт Львівського районного управління поліції №1 про те, що, ними було здійснено розшук боржника, та додатково скеровано його зобов`язання про те, шо ОСОБА_1 зобов`язується з`явитись до відділу ДВС 18.01.2022 о 10 годині. Проте боржник до відділу ДВС не з`явився, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання рішень судів щодо нього. Згідно даних ДРАЦС боржник є батьком трьох неповнолітніх дітей ,що є підставою для виїзду боржника за кордон навіть у воєнний час.

У зв`язку з вищенаведеним, просила суд винести рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участі державного виконавця. Оскільки державний виконавець в судове засідання не з`явився, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності приватного виконавця.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановами державних виконавців Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) відкрито виконавчі провадження: № 46006060 від 28.12.2020 на підставі виконавчого листа № 463/5805/17, виданого Личаківським районним судом м. Львова від 12.02.2018; № 62048091 від 14.05.2020 року на підставі виконавчого листа № 463/5701/16-ц виданого Личаківським районним судом м. Львова від 07.09.2017 року, № 62046172 від 14.05.2020 року на підставі виконавчого листа № 463/5701/16-ц виданого Личаківським районним судом м. Львова від 07.09.2017 року , № 61899323 від 23.04.2020 року на підставі виконавчого листа № 344/5586/16-ц виданого Личаківським районним судом м. Львова від 15.11.2017 року та № 60617752 від 18.11.2019 року на підставі виконавчого листа № 463/2565/16-ц виданого Личаківським районним судом м. Львова від 21.11.2016 року стосовно боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 .

26.04.2017 державним виконавцем скеровано подання про оголошення рошуку боржника боржника, яке було задоволено ухвалою Личаківського районного суду .від 05.05.2017 року .

17.01.2022 року до відділу ДВС надійшов рапорт Львівського районного управління поліції №1 про те, що, ними було здійснено розшук боржника, та додатково скеровано його зобов`язання про те, шо ОСОБА_1 зобов`язується з`явитись до відділу ДВС 18.01.2022 о 10 годині.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується актовими записами про народження № 123 від 22.07.2008 р., № 43 від 19.01.2021 р. та № 160 від 27.03.2014 року.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Пункт 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Застосовуючи викладені вище принципи, суд зауважує, що ОСОБА_1 дійсно має виконувати зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням.

Однак, сама по собі наявність невиконаного судового рішення не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживаючи заходів щодо виконання рішення суду.

Суд вважає за доцільне відмітити, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Але самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни. Державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник намагається виїхати за межі України, щоб уникнути виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, у поданні державного виконавця взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Отже, у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що виконавець у повній мірі у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» використав усі надані йому права у точній відповідності із законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, тому у поданні державного виконавця слід відмовити.

Керуючись статтями 260-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Козак Софії, про тимчасове боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 24 серпня 2022 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Д. Мироненко