ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

19 квітня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ГоловуючогоНерушак Л.В. (суддя-доповідач)
СуддівБородійчука В.Г., Василенко Л.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського управління юстиції Покришки В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

25.09.2015 року головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.10.2015 року подання головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського управління юстиції Покришки В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов?язань перед«АБ Фінанси та кредит» на загальну суму 1395783,48 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки при поданні апеляційної скарги особою, не надано доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надано доказів сплати судового збору на рахунок Черкаського апеляційного суду.

08.02.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від скаржника ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору, але інші недоліки апеляційної скарги не усунуто, які вказані в ухвалі суду.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського управління юстиції Покришки В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 - залишено повторно без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме: надати докази, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, але у строк, не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено особі, яка подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною, і підлягатиме поверненню.

Дослідивши обґрунтованість повторно заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

06 квітня 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначається, що ОСОБА_1 у розгляді подання участі не приймав, та спірне рішення суду не отримував. У зв`язку з чим скаржник посилається, що не знав про існування спірного рішення суду. При цьому, у клопотанні скаржник зазначає, що про оскаржуване рішення ОСОБА_1 дізнався з ЄДРСР тільки 20.12.2021 року.

У клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.11.2015 року по справі № 712/11240/15-ц, якою було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Як вбачається з поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 оскаржує ухвалу районного суду від 28.10.2015 року, а подана ним апеляційна скарга 22.12.2021 року, тому скаржником ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, визначений процесуальним законом.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду 21 лютого 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху, скаржник фактично просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, однак не надає доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що зводиться до невиконання та не усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_1 було невідомо про стягнення з нього коштів за кредитним договором, так як існує заборгованість перед банком, яка не погашена, кошти не сплачені, що і стало підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення особі повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення учаснику справи відповідної ухвали суду.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення (ухвали) суду першої інстанції.

Зміст наведених норм права свідчить, що строк, визначений статтею 354 ЦПК України, є процесуальним строком встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними, проте не може його встановлювати.

Колегія суддів вважає за важливе зазначити, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об?єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об?єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов?язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об?єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас, навіть наявність об?єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб?єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006).

Особа, яка має намір подати скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов?язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи висновки про обов?язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов?язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов?язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на викладене, особа, яка подала апеляційну скаргу, з пропуском строку, мала навести чіткі та обґрунтовані докази поважності причини пропуску нею строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принцип остаточності рішення).

Посилання скаржника на той факт, що він не знав про оскаржувану ухвалу від 28 жовтня 2015 року, не є належними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, так як і не є належними аргументом той факт, що ОСОБА_1 дізнався про оскаржувану ухвалу з ЄДРСР 20.12.2021 року, а не іншої дати, оскільки ним не підтверджено, чому з 2015 року він не цікавився рухом справи щодо повернення кредитних коштів, маючи заборгованість не приймав мір для повернення заборгованості по кредиту та сплаті жодних коштів в цей період , не довів , що саме зумовило скаржника зайти в ЄДРСР лише у грудні 2021 року, а не раніше.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду ставить під сумнів необізнаність скаржника стосовно оскаржуваної ухвали, оскільки згідно матеріалів подання у ОСОБА_1 існує заборгованість перед АБ «Банк Фінанси та Кредит» на загальну суму 1395783,48 грн., яка стягнута згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18.07.2014 року та він не навів доказів, що не знав про прийняте рішення, тому його не виконував. Доказів того, що вказана заборгованість ОСОБА_1 погашена, чи виконавче провадження закрито у зв`язку з повним виконанням рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18.07.2014 року скаржником ОСОБА_1 не надано.

Поновлення судом строку на апеляційне оскарження з урахуванням вище вказаного не відповідатиме принципу правової визначеності як одного з основних елементів принципу верховенства права.

Отже, станом на 19 квітня 2022 року недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржником, не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У розумінні положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів апеляційного суду, виконуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури, вказує, що апеляційним судом вичерпані, передбачені ЦПК України, заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки поданої апеляційної скарги та необхідності їх усунення.

Отже, станом на 19 квітня 2022 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду не усунуто, скаржник попереджений судом, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, скарга вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх обов`язків, передбачених ст. 43 ЦПК України, приймаючи до уваги висновки, викладені у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України», де було констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, що свідчить про недобросовісність використання скаржником права на апеляційне оскарження судового рішення, скаржником не надано доказів, що підтверджують поважність причин значного пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року, тому у відповідності до вимог ст. 185 та статей 356, 357 ЦПК України дану апеляційну скаргу слід вважати неподаною та скарга підлягає поверненню особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського управління юстиції Покришки В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 - визнати неподаною та повернути особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції - Верховного Суду, протягом тридцяти днів, у порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко