КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року

м. Київ

справа №361/171/14-ц

провадження № 22-ц/824/7488/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - приватне акціонерне товариство «Дніпрометалсервіс», закрите акціонерне товариство «Ерлан», товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-гарант», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи - ОСОБА_4 , Броварська районна державна адміністрація Київської області, Управління державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради, Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Кіб-Сервіс»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - Ратуша Володимира Борисовича

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року у складі судді Петришин Н.М.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Дніпрометалсервіс», закритого акціонерного товариства «Ерлан», товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-гарант», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Броварська районна державна адміністрація Київської області, Управління державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради, Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Кіб-Сервіс» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2014 року за нововиявленими обставинами, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У мотивування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилався на те, що рішенням господарського суду Київської області від 09 серпня 2006 року позов ЗАТ «Інкон» до Державного комунального підприємства Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації, Красилівської сільської ради Броварського району, третя особа ТОВ «Фермой КІ» про визнання права власності задоволено, визнано за ЗАТ «Інкон» право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ».

Вказував, що в подальшому вказане майно за договором купівлі-продажу продано ЗАТ «Ерлан», а потім ЗАТ «Дніпрометалсервіс».

Рішення господарського суду було прийняте до уваги судом при ухваленні рішення від 05 червня 2014 року у даній цивільній справі, і суд, відмовляючи у позові про відшкодування шкоди, виходив з того, що вказаний об`єкт незавершеного будівництва не належав на праві власності ні позивачу, ні створеному ним ТОВ «Фермой КІ».

Вказане рішення господарського суду постановою Північного апеляційного господарського суду від 21 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ЗАТ «Інкон» про визнання за ним права власності на вказаний об`єкт відмовлено. Суд зазначив, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва (на недобудоване майно) в судовому порядку приписами ЦПК чи іншими нормативними актами не передбачено; крім цього, місцевим господарським судом не враховано, що рішення Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2004 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_5 до Броварської державної адміністрації про визнання недійсним рішень Броварської районної державної адміністрації про державну реєстрацію змін до договору про діяльність Підприємства з іноземною інвестицією у формі ТОВ «Фермой-КІ», підтверджено, що вищенаведені зміни компанією «Clanvest limited» не підписані, що не може належним чином свідчити про добровільний вихід цієї юридичної особи зі складу засновників TOB «Фермой- КІ».

Уважав, що оскільки даним рішенням підтверджено факт вибуття майна з володіння позивача не з його волі і поновлено право власності ТОВ «Фермой КІ» на вказаний об`єкт нерухомості, - то це є нововиявленою обставиною, яка не була відомою при ухваленні судом рішення 05 червня 2014 року, і яка є доказом наявності у позивача права на вказаний об`єкт нерухомості, оскільки він є 100 % учасником ТОВ «Фермой КІ». Вказана обставина також доводить факт заподіяння позивачу шкоди внаслідок відібрання відповідачами вказаного об`єкту від ТОВ «Фермой -КІ».

Окрім того, вказав, що додатковим рішенням апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року у цивільній справі № 2др/780/45/17 зобов`язано Броварську районну державну адміністрацію Київської області подати відомості про скасування вказаних змін та доповнень.

Державним реєстратором Броварської РДА 20 грудня 2017 року включено ТОВ «Фермой- КІ» до Єдиного реєстру юридичних осіб з часткою ОСОБА_5 у цьому товаристві 100 %. Внесення вказаних записів до реєстру щодо ТОВ «Фермой-КІ» відновило корпоративні і майнові права позивача відносно даного товариства і його майна - вказаного об`єкту незавершеного будівництва, а тому вважає, що дана обставина також є нововиявленою і такою, що змінює висновки суду у рішенні від 05 червня 2014 року про відмову у позові про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним вилученням і відчуженням майна вказаного товариства.

Посилався на те, що рішенням Великої Палати Європейського Суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 року, до якого приєднано заяву ОСОБА_5 , встановлено порушення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», встановлено порушення Україною параграфу 1 статті 6 і 13 Конвенції та статті 1 Протоколу № 1.

Уважає, що дане рішення Європейського Суду з прав людини є доказом порушення прав позивача, і тому є нововиявленою обставиною, яка має значення для висновків суду у рішенні, і даний факт (порушення його прав) суд повинен взяти до уваги і поновити таке порушення шляхом задоволення позову про відшкодування йому шкоди, заподіяної внаслідок порушення його прав, захищених Конвенцією.

На підставі викладеного заяву просив задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Броварського міськрайонного суду Київської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометалсервіс», Закритого акціонерного товариства «Ерлан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-гарант», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Броварська районна державна адміністрація Київської області, Управління державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради, Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіб-Сервіс», про відшкодування шкоди - задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2014 року - скасовано за нововиявленими обставинами.

У задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 05 травня 2022 року представник позивача ОСОБА_5 - адвокат Ратуш В.Б. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Зазначає, що твердження суду, що позивач ніколи не був власником майна спростовується, зокрема, тим, що на час подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, юридична особа ТОВ «Фермой-КІ» існує і одноосібним власником ТОВ «Фермой-КІ» був і залишається позивач.

На думку апелянта, судом не враховано постанову Верховного Суду від 30 серпня 2019 року у справі №914/970/18, оскільки на підтвердження наявності у позивача суб`єктивного матеріального права на відшкодування шкоди чи витребування майна із чужого незаконного володіння позивач надав суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Вказує, що судом помилково стверджено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , як фізична особа, був власником об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Уважає, що судом безпідставно не застосовано положення ч. 2 ст. 9 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» і помилково застосовано ст. 115 ЦК України, ст. 66 ГК України та ст.12 Закону України «Про господарські товариства».

08 липня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду Головою правління приватного акціонерного товариства «Дніпрометалсервіс» надіслано відзив наапеляційну скаргу, в якій останній просить залишити без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

26 липня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду було надіслано ОСОБА_7 клопотання, в якому останній зазначає, що ані він сам, ані його представник ОСОБА_8 не зможуть прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 09 серпня 2022 року, оскільки перебувають за кордоном. Просить врахувати його звернення, апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні заяви і ухвалити нове рішення про задоволення первинних позовних вимог у повному обсязі.

08 серпня 2022 року апеляційним судом отримано додаткові пояснення до апеляційної скарги від представника позивача ОСОБА_8 .

Зокрема, звертає увагу, що відмовляючи у задоволенні позову про витребування майна суд не звернув увагу, що відповідач не заперечує факт передачі спірного майна саме від імені позивача без належних обсягів повноважень до ТОВ «Ікон», що свідчить про відчуження майна не з власної волі ОСОБА_5 та що підтверджено чинними судовими рішеннями.

Представник відповідача ПрАТ «Дніпрометалсервіс» у судовому засіданні, яке відбулось у режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Фермой-Кі» про передання у якості внеску до статутного фонду ТОВ «Інком» об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Відсутні докази того, ОСОБА_1 , як фізична особа, був власником об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, суд уважав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди та її розміру, не доведено заподіяння йому шкоди протиправними діями кожним з відповідачів або окремим з них - як обов`язкової підстави для покладення на відповідачів обов`язку по її відшкодуванню.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що позивач є громадянином Польщі, у 1997 році Броварська райдержадміністрація Київської області зареєструвала Статут та установчий договір підприємства з іноземною інвестицією у формі ТОВ «Фермой-КІ», метою діяльності якого було будівництво заводу по виробництву морозива в с. Красилівка Броварського району Київської області. Завод було збудовано, але не здано в експлуатацію. Учасниками ТОВ «Фермой-КІ» були компанія «Clanvest Limited» (Ірландія) та ТОВ «Магнет» (Польща). Для подальшого будівництва заводу ОСОБА_1 підписав документи щодо зміни статуту ТОВ «Фермой-КІ», згідно яких він був представником співвласника, а саме компанії «Clanvest Limited » (Ірландія).

Згідно договору продажу часток від 10 квітня 2000 року у м. Дубліні (Ірландії) та на підставі законодавства цієї країни, між компанією «Clanvest Limited» (Ірландія) в особі ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншого боку, останній придбав 99,95 % часток ТОВ «Фермой-КІ», що знаходиться в Броварському районі Київської області.

15 березня 2001 року ТОВ «Магнет» (Польща) теж продало свою частку (0,05 %) у ТОВ «Фермой-КІ» ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_1 став власником 100 % часток ТОВ «Фермой-КІ».

З метою залучення додаткових інвестицій у розбудову та введення в експлуатацію підприємства були внесені зміни до статуту ТОВ «Фермой-КІ». Зокрема, згідно рішення загальних зборів учасників від 23 березня 2001 року оформленого протоколом № 1/01, компанія « Clanvest Limited » (Ірландія) вийшла із складу засновників ТОВ «Фермой-КІ» та прийнято ОСОБА_5 до складу учасників із часткою в статутному фонді 99,95%, а також уступку громадянином Польщі ОСОБА_9 0,85% статутного фонду новим учасникам.

Були складені зміни №1 до договору про діяльність ТОВ «Фермой-КІ» та розподіл часток був таким: ТОВ «Кіб- сервіс» (Харків) - 0,3%; ТОВ «Магнет» (Польща) - 0,05%, ПП «Європа Плюс» - 0,35%; ОСОБА_10 - 0,2%; ОСОБА_11 - 99,1%.

24 березня 2001 року були внесені зміни №2 до протоколу №2/01 від 24 березня 2001 року, яким зафіксовано новий розподіл часток у статутному фонді ТОВ «Фермой-КІ»: ТОВ «Кіб-сервіс» (Харків) - 0,3%; ТОВ; ПП «Європа Плюс» - 0,35%; ОСОБА_10 - 0,2%; ОСОБА_1 - 99,15%.

Пізніше складено додаткову угоду до договору про діяльність на підставі протоколу №3/01 від 29 червня 2001 року, якою до складу учасників товариства введено «Аvagno Enterprises Limited», яке стало власником частки, що раніше належала ОСОБА_12 у розмірі 99,0 % статутного фонду, а частка ОСОБА_5 склала 0,15%.

01 липня 2002 року ТОВ «Фермой-КІ» передало як свій внесок у статутний фонд ТОВ «Інкон» об`єкт незавершеного будівництва, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Київської області від 09 серпня 2006 року за ЗАТ «Інкон» визнано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований по АДРЕСА_1 .

25 листопада 2002 року ТОВ «Інкон» реорганізовано шляхом перетворення у ЗАТ «Інком», до якого перейшли всі права та обов`язки, в тому числі і на об`єкт незавершеного будівництва.

21 грудня 2006 року між ЗАТ «Інкон» та ЗАТ «Ерлан» укладено договір купівлі-продажу вказаного майна, а 17 грудня 2008 року ЗАТ «Ерлан» за договором купівлі-продажу продало, а ЗАТ «Дніпрометалсервіс» придбало у власність зазначене майно.

Власником об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 стало ПрАТ «Дніпрометалсервіс».

Рішенням господарського суду Київської області від 09 серпня 2006 року у справі №278/20-06 визнано за ЗАТ «Інкон» право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається з «А-1» - промислового корпусу; «Б» - КНС; «В» - водонапірної башні; «Г» - водонапірної башні, «К» - огорожі. Зобов`язано ДКП «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» здійснити у встановленому законом порядку реєстрацію права власності ЗАТ «Інкон» на об`єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з «А-1» - промислового корпусу; «Б» - КНС; «В» - водонапірної башні; «Г» - водонапірної башні, «К» - огорожі.

Постановою апеляційного господарського суду від 21 лютого 2019 року скасовано вищевказане рішення господарського суду Київської області від 09 серпня 2006 року та ухвалено нове рішення, яким у позові ЗАТ «Інкон» про визнання за ним права власності на об`єкт незавершеного будівництва відмовлено.

В указаному судовому рішенні від 21 лютого 2019 року суд дійшов висновку, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва (на недобудоване нерухоме майно) в судовому порядку приписами Цивільного кодексу України (в реакції чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду та на момент ухвалення оскаржуваного рішення) чи іншими нормативними актами не передбачено.

Також у постанові йдеться про те, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2004 року, яке набрало законної сили у справі за позовом ОСОБА_13 до Броварської державної адміністрації про визнання недійсним рішень Броварської районної державної адміністрації про державну реєстрацію змін до договору про діяльність Підприємства з іноземною інвестицією у формі ТОВ «Фермой-КІ», підтверджено, що вищенаведені зміни компанією «Clanvest limited» не підписано, що не може належним чином свідчити про добровільний вихід цієї юридичної особи зі складу засновників TOB «Фермой- КІ».

Окрім того, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року, у цивільній справі №1007/3489/12 за позовом ОСОБА_5 до ПрАТ «Дніпрометалсервіс», КП БМР «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно та про зобов`язання зареєструвати у реєстрі прав власності права власності на нерухоме майно, у задоволенні позову відмовлено.

У подальшому, за наслідками перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у вищевказаній цивільній справі №1007/3489/12 постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометалсервіс», Комунального підприємства Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно та зобов`язання зареєструвати у реєстрі право власності на нерухоме майно - відмовлено.

Позивач вказував, що на час звернення до суду з позовом належне йому майно розпродане, знищене, викрадене, а частково передано в оперативну оренду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про що йому стало відомо у 2013 році під час розгляду цивільної справи за його позовом до ПрАТ «Дніпрометалсервіс» про витребування майна з чужого незаконного володіння. Збитки від втраченого майна складають 250 000 000 гривень, з яких 100 000 000 грн - обладнання, згідно акту приймання-передачі від 16 січня та 21 грудня 2006 року, 140 000 000 грн - упущена вигода, що полягає в недоотриманні прибутку з розрахунку 14 000 000 грн в рік, згідно прийнятого бізнесплану, 10 000 000 грн - моральна шкода, яка полягає в знищенні в Україні та підриві у світі ділової репутації як іноземного інвестора ОСОБА_12.

Посилаючись на те, що шкода йому заподіяна внаслідок неправомірних дій відповідачів позивач просив стягнути з них шкоду солідарно.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини 1 статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з послідуючими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, для настання відповідальності за статтею 1166 ЦК України необхідна наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина заподіювача.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що спірний майновий комплекс побудовано ТОВ «Фермой-Kі» в результаті його господарської діяльності внаслідок залучення іноземних інвестицій, а тому спірний об`єкт незавершеного будівництва належав саме ТОВ «Фермой-Кі». На даний час ТОВ «Фермой-Кі» не припинено.

Крім того, п.6 договору про діяльність підприємства з іноземною інвестицією у формі ТОВ «Фермой-Кі» від 30 липня 1997 року встановлено,що товариство створено (перереєстровано) керуючись Законами України «Про підприємництво», «Про підприємства в Україні», «Про власність», «Про господарські товариства», іншими законодавчими актами України. Майно, яке є власністю товариства, складається з вкладів учасників і додаткових внесків учасників, продукції, виробленої товариством, і доходів, отриманих в результаті господарської діяльності товариства та його відокремлених підрозділів, а також іншого майна набутого на підставах, не заборонених законодавством. Майно товариства складається із статутного та інших фондів.

Отже, вклади учасників та інше набуте товариством майно є власністю цього товариства - ТОВ «Фермой-Кі».

Докази визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Фермой-Кі» про передання у якості внеску до статутного фонду ТОВ «Інком» об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у матеріалах справи відсутні.

Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , як фізична особа, був власником об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з урахуванням того, що майно ТОВ «Фермой-Кі» є власністю цього товариства, ОСОБА_1 не довів, що він, як фізична особа, був власником об`єкту незавершеного будівництва, тому суд першої інстанції вірного висновку дійшов, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди та її розміру, не доведено заподіяння йому шкоди протиправними діями кожним з відповідачів або окремим з них - як обов`язкової підстави для покладення на відповідачів обов`язку по її відшкодуванню.

Відтак, доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно не застосовано положення ч. 2 ст. 9 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» та помилково застосовано ст. 115 ЦК України, ст. 66 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» не є спроможними та суперечать матеріалам справи.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог були належним чином досліджені місцевим судом, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на порушення під час розгляду справи норм процесуального права є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду попередньої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - Ратуша Володимира Борисовича - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «09» серпня 2022 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик