Справа № 442/216/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-з/811/58/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА
/ДОДАТКОВА/
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 рокуу справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної державі,-

ВСТАНОВИВ:

у січні 2016 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі.
Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року позов військової частини НОМЕР_1 задоволено.
Поновлено строк позовної давності для звернення до суду військової частини НОМЕР_1 з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної державі, визнавши його пропущеним з поважних причин.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 41 649,07 грн., як відшкодування заподіяних державі збитків та 320 грн. 80 коп. судових витрат, а всього 41 969,87 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 897,20 грн. судових витрат в дохід держави.
Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 відмовлено за спливом позовної давності.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування заяви покликається на те, що в мотивувальній частині постанови, ухваленої за результатами розгляду його апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат. Стверджує, що оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, йому, як відповідачу у справі слід компенсувати судові витрати за рахунок позивача. Зазначає, що він сплатив судовий збір у даній справі на загальну суму 2487.40 грн., що складається з судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду та судового збору за подання апеляційної скарги. Крім того, вважає, що на його користь з позивача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. З наведених підстав просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 2487.40грн. та витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Враховуючи те, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року здійснювався судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, колегія суддів вважає за можливе розглядати заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткової постанови, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати .

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 рокув розмірі 420.40 грн., що підтверджується квитанцією квитанцією № 0.0..1 від 03 червня 2020 року (а.с.70).

Квитанцією № 0.0..1 від 21 липня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив 1345.80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 рокуу справі у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної державі (а.с. 137).
Однак, судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено не в повному обсязі, у зв`язку з чим ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року залишено без руху з підстав несплати судового збору в повному обсязі відповідно до вимог п.п. 6 п. 1 ч. 22 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 представив квитанцію № ВМ9Х-21Т1-2МТ4-Н16Х від 15 вересня 2020 року, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 721.20 грн. (а.с. 153).
Отже, за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 2067 грн.
Як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року, задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року, судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 420.40 грн. сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду та 2067 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім вимоги про розподіл судових витрат у виді стягнення судового збору, заявник просив стягнути на його користь також понесені ним витрати на правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_1 надав акт виконаних робіт від 01 лютого 2021 року за договором від 01 березня 2020 року, в якому детально розписані послуги, надані адвокатом Микитюком Р.В., та час, потрачений на них, а також квитанцію № 048417 від 01 лютого 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 3000 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Пунктом 2 акту виконаних робіт від 01 лютого 2021 року передбачено, що гонорар адвоката обчислюється відповідно до умов договору від 01 березня 2020 року в погодинній оплаті з розрахунку 600 грн. за годину участі адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однак в матеріалах справи відсутній договір про надання правової від 01 березня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Микитюком Р.В., а до заяви про ухвалення додаткового рішення такий не доданий, що позбавляє можливості встановити, який гонорар адвоката погоджено сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи те, що до ухвалення постанови судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не подав доказів на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу та не зробив відповідну заяву про намір подати такі докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судового збору задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 420.40 грн. сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду та 2067 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 2487.40 грн.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення додаткової постанови.
Додаткова постанова складена 29.04.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: Н.П. Крайник

Р.П. Цяцяк