Провадження № 2/752/964/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

29.05.2020 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за ними право власності на 10/20 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 10/20 частин квартири АДРЕСА_1 . Ця частина належала Спадкодавцю на праві власності: 1/20 частина належить спадкодавцю на підставі Договору міни від 09.01.1998 року; 9/20 частина - на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2011 року. Заповіту після себе спадкодавець не залишила, а спадкоємцями за законом після її смерті залишилися сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інші спадкоємці першої черги відсутні: чоловік ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У встановлений строк та у визначеному законом порядку позивачі прийняли спадщину, проте державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. відмовила заявникам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири за вказаною вище адресою, яка за життя належала на праві власності ОСОБА_3 . Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що заявниками не подано державній нотаріальній конторі документи, що підтверджують право власності померлої на спадкове майно. Зокрема, право власності на частку у майні, яку ОСОБА_3 успадкувла після смерті її сина ОСОБА_5 , не було зареєстроване за життя за спадкодавцем.

18 листопада 2020 року Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 128).

У березні 2021 року до суду надійшов відзив від відповідача, у якому просив ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства зважаючи на докази в матеріалах справи та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради.

Ухвалою від 6 травня 2021 року, у межах судового розгляду цивільної справи № 752/10258/20 витребувано з Другої київської державної нотаріальної контори засвідчену належним чином копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 141-142).

08.06.2021 на виконання ухвали суду заступник Завідувача Другої київської нотаріальної контори направила витребувані матеріали і просила слухати справу без їхнього представника.

У підготовче засідання 08.11.2021 року учасники справи не з`явилися.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили завершити підготовче провадження з їх відсутності.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2021 підготовче засідання закрито і справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 224).

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № КВ-2015 №6873 від 11.03.2015 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на підставі Договору міни від 09.01.1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна» за реєстраційним номером 43-22 (а.с. 125), відповідно до якого ОСОБА_3 і ОСОБА_1 набувають право власності по 1/20 частину квартири кожний, а ОСОБА_2 і ОСОБА_5 по 9/20 частин квартири кожний (а.с. 121-122).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2011 року ухвалено визнати за ОСОБА_3 право власності на 9/20 частин квартири в порядку спадкування після смерті її сина - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 123-124, 154 ).

Таким чином, ОСОБА_3 стала власницею 10/20 частин квартири АДРЕСА_2 за зазначеною вище адресою.

Згідно з свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане 13.09.2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №13775 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 року (а.с. 102).

19.02.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Другої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом, посвідчені 24 листопада 2015 року державним нотаріусом київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. (а.с. 151,152).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42217938 від 24.11.2015 року спадкова справа № 918/2015 зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 58254706 (а.с. 163).

Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх матері, гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документа, який підтверджує реєстрацію права власності спадкодавиці на спадкове майно (а.с. 126-127).

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 заповіт не складала.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначають позивачі, вони як діти померлої, є спадкоємцями першої черги за законом. Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Із матеріалів справи встановлено, що батьками позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. 103, 104).

Батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 119).

Вбачається, що за життя ОСОБА_3 право власності на 9/20 частин вказаної квартири у встановленому законом порядку не оформила, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як передбачено п. п. 4,15, 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Такий правовий висновок також сформовано Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суд у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц. У вказаній постанові суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації права власності не є перешкодою для реалізації права власності на спадкове майно. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1296 ЦК України визначено, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання за ними право власності по 5/20 частин квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст. 15, 16, 392, 370, 372, 1265, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 5/20 частин квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право власності на 5/20 частин квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк