Справа № 466/6324/22
Провадження № 2-о/466/167/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря с/з Колодій Я.П.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку окремого провадження, заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Тринів Мирослава Ярославівна, заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису ,

в с т а н о в и в:

24.08.2022 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Тринь М.Я., звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав щодо ОСОБА_3 . Зокрема : заборонити йому перебувати та заходити в кімнату, у котрій вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також наближатися до неї, вести телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Свої вимоги мотивує тим, що заінтересована особа , ОСОБА_3 , є її сином та проживає разом з нею за вищевказаною адресою. Вона вже декілька років потерпає від насильства з його сторони. Син постійно влаштовує скандали, сварки, ображає її та погрожує, наносить тілесні ушкодження. Вона не може належним чином виконувати роботу по господарству, вільно пересуватись по квартирі та вчиняти дії , які необхідні для життя людини, спокійно перебувати у своїй кімнаті, оскільки син не контролює свої вчинки.

З приводу його неправомірної поведінки вона неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2018 року, однак це не дало жодного результату. ОСОБА_3 виносились офіційні попередження, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, а також до кримінальної відповідальності за нанесення їй побоїв.

За таких обставин заявник переконана у продовженні та повторного вчинення насильства з боку сина, зазначає, що настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду із даною заявою.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Тринів М.Я. підтримала вимоги, викладені в заяві, надала аналогічні викладеним в ній пояснення та просила таку задовольнити. Просила розглядати справу у відсутності ОСОБА_2 , якій відомо по час та місце судового розгляду. Остання з поважних причин не з`явилась до суду, оскільки отримує медичну допомогу, що наслідком чергового спричинення їй сином тілесних ушкоджень.

Заінтересована особа , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає зі своїм сином , ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово зверталась із заявами до відділу поліції з приводу вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства, нанесення тілесних ушкоджень.

Як вбачається із термінового заборонного припису (а.с. 8), 18.12.2019р. ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно заявника (ображав нецензурними словами, словесно погрожував їй, наносив удари по тілу, голові, виганяв з хати). За наслідками цього, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства та передано справу до суду.

01.06.2020р. ОСОБА_3 знову вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно матері. Працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. а.с. 12) про вчинення домашнього насильства та передано справу до суду, а також складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (а.с. 11).

01.07.2020р. ОСОБА_3 вдруге протягом року вчинив домашнє насильство відносно заявника та своєї дружини, про що був складений терміновий заборонний припис (а.с. 13) стосовно кривдника та протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 15).

20.07.2020р. ОСОБА_3 наніс заявнику тілесні ушкодження. Знову працівниками поліції був складений терміновий заборонний припис (а.с. 16)..

12.11.2020р. в четверте протягом року, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно матері, виганяв з дому, погрожував розправою, про що працівниками поліції був складений терміновий заборонний припис (а.с.18).

07.06.2022р. ОСОБА_3 знову вчинив домашнє насильство відносно заявника, ображав її , погрожував, наносив тілесні ушкодження від яких остання втратила свідомість. В пдальшому працівники поліції надали їй медичну допомогу та відвезли у лікарню швидкої допомоги, де ОСОБА_2 було знято тілесні ушкодження, надана медична допомога. Працівниками поліції відносно її сина відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України (а.с. 22).

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення останнім подібних протиправних дій, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

За статтею 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив :

заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Тринів Мирослава Ярославівна, заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 перебувати та заходити в кімнату, у котрій проживає постраждала особа ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців.

Заборонити ОСОБА_3 наближатися до постраждалої особи ОСОБА_2 яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

Заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців.

Заборонити переслідувати ОСОБА_2 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Повідомити про прийняте рішення Відділ поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області та Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Заявник: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 . Паспортні дані: невідомі. ІПН невідомий.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. Є. Зима