Провадження № 2/742/135/22
Єдиний унікальний № 742/3304/21
РІШЕННЯ
05 серпня 2022 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Бездідька В.М.,за участю секретаря судового засідання Голушко А.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Фесика І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Жайворонко І.В., до ОСОБА_3 про стягнення вартості Ѕ частини автомобіля,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі припинивши її право власності на 1/2 частку автомобіля.
Свої вимоги мотивує тим, що спірний автомобіль придбаний сторонами за час перебування в шлюбі. В подальшому даний автомобіль переданий в користування ОСОБА_4 . Рішенням суду від 16.06.2020 за позивачем визнано право власності на Ѕ частину автомобіля. Дані обставини й зумовили звернення позивача до суду з відповідним позовом.
25.10.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги не визнає, просить закрити провадження у справі.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Суд своєю ухвалою від 10.09.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи ухвалив проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання.
ІІІ. Позиції сторін.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.06.2020 за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (а.с.8-36).
Відповідно до висновку експерта №042/19 від 29.05.2019 ринкова вартість спірного автомобіля без врахування його фактичного технічного стану , загального пробігу та умов зберігання станом на 15.05.2019 становить 176600,00 грн. (а.с.37-39).
Як вбачається з копії розписки ОСОБА_3 30.01.2015 отримав від ОСОБА_4 кошти за автомобіль (а.с.102).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Окрім того, в ч.1 ст.369 ЦК України закріплено положення про те, що співвласники володіють і користуються майном, що є у спільній сумісній власності, спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 2 ст.369 ЦК України законодавець визначає порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена в будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Під розпорядженням необхідно розуміти як передачу в тимчасове користування інших осіб, так і відчуження його у власність інших осіб. Однак у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому нотаріальним законодавством.
Частиною 4,5 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що спільне майно подружжя поділено рішенням суду та за позивачем визнано право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, позивачем не доведено того факту, що транспортний засіб відчужений, він є у власності відповідача та не позбавляє можливості позивача зареєструвати право власності на 1/2 частину автомобіля та погодити порядок ним користування, або заявити відповідний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, якщо такий знаходиться у користуванні третіх осіб.
За таких обставин позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, у зв`язку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Жайворонко І.В., до ОСОБА_3 про стягнення вартості Ѕ частини автомобіля - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 10.08.2022.

Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО