Справа № 190/15/22
Провадження №2/190/126/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 травня 2022 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 03 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 взяв у нього в борг 20000 грн., за користування якими зобов`язувався здійснювати плату у розмірі 5% за кожен місяць користування коштами, які збов`язувався повернути до 30 грудня 2020 року. Крім того, 10 листопада 2020 року позичив відповідачу 40 000 грн., з кінцевми строком повернення до 28 січня 2021 року зі сплатою 5% за кожен місяць користування коштами та 11 березня 2021 року позичив 100 000 грн. з кінцевим строком повернення до 30 липня 2021 року зі сплатою 5% відсотків від суми позики. Проте відповідач ОСОБА_2 в установлений строк гроші не повернув.

У зв`язку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики від 03.10.2020 року у розмірі 20000,00 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 3000,00 грн., заборгованість за порушення договірних зобов`язань 90000,00 грн. разом - 113000,00 грн.; заборгованість за договором позики від 10.11.2020 року в сумі 40000,00 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 2000,00 грн., заборгованість за порушення договірних зобов`язань 154000,00 грн. разом - 196000,00 грн.; заборгованість за договором позики від 11.03.2021 року в сумі 100000,00 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 25000,00 грн., заборгованість за порушення договірних зобов`язань 31250,00 грн. разом - 156250,00 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 4652,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн..

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справі повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяви, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України/а.с.46/.

Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

03 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно якої позивач ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 20000 грн., за користування якими відповідач зобов`язувався здійснювати плату у розмірі 5% за кожен місяць користування коштами, які збов`язувався повернути до 30 грудня 2020 року. При порушені зобов`язання позики відсоток збільшуватиметься на 5 % більше кожного наступного місяця/а.с.10,48/.

10 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно якої позивач ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 40000 грн., за користування якими відповідач зобов`язувався здійснювати плату у розмірі 5% за кожен місяць користування коштами, які збов`язувався повернути до 28 січня 2021 року. При порушені зобов`язання позики відсоток збільшуватиметься на 5 % більше кожного наступного місяця/а.с.11,49/.

11 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно якої позивач ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 100000 грн., за користування якими відповідач зобов`язувався здійснювати плату у розмірі 5% за кожен місяць користування коштами, які збов`язувався повернути до 30 липня 2021 року. При порушені зобов`язання позики відсоток збільшуватиметься на 5 % більше кожного наступного місяця/а.с.12,50/.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення грошових коштів у строк, визначений договорами позики від 03 жовтня 2020 року, 11 листопада 2020 року та від 11 березня 2021 року, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір та витрати на професійно правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.128,141,263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 113000 грн. (сто тринадцять тисяч гривень) заборгованості за договором позики від 03 жовтня 2020 року, з яких 20000 грн. -заборгованості за договором позики, 3000 грн. - проценти за користування позикою, 90000 грн. проценти за порушення договірних зобов`язань; 196000 грн. (сто дев`яносто шість тисяч гривень) заборгованості за договором позики від 10 листопада 2020 року, з яких 40000 грн. - заборгованості за договором позики, 2000 грн. - проценти за користування позикою, 154000 грн. проценти за порушення договірних зобов`язань; 156250 грн. (сто п`ятдесят шість тисяч двісті п`ятдесят гривень) заборгованості за договором позики від 11 березня 2021 року, з яких 100 000 грн. -заборгованості за договором позики, 25000 грн. - проценти за користування позикою, 31250 грн. проценти за порушення договірних зобов`язань; сплачений судовий збір у розмірі 4652 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса