печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі - Трубінській І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вегери Ольги Дмитрівни, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2022року скаржник - товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги вказував на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року в справі №757/17349/20-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості в сумі 34980 грн та судові витрати в сумі 2102 грн.

27 травня 2021 року суд видав виконавчий лист, оригінал якого разом із заявою товариства про примусове виконання судового рішення направлено до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте 10 грудня 2021 року державний виконавець Вегера О.Д. надіслав заявнику повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, оскільки у цьому виконавчому листі не зазначено дати народження боржника.

Вказані дії державного виконавця є неправомірними, оскільки відсутність дати народження боржника у виконавчому листі не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

На підставі викладеного, заявник просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вегери О.Д., що полягають у поверненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 27 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості в сумі 34980 грн та судові витрати в сумі 2102 грн.

Зобов`язати державного виконавця Вегеру О.Д. або будь-яку іншу уповноважену особу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий документ (виконавчий лист) №757/17349/20-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва 27 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості в сумі 34980 грн та 2102 грн витрат з оплати судового збору та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

Сторони в судове засідання не з`явились, представник скаржника просив слухати справу за його відсутності.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовомузасіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Суд установив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року в справі №757/17349/20-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість в сумі 34980 грн та судові витрати в сумі 2102 грн.

27 травня 2021 року Печерський районний суд м. Києва видав виконавчий лист, оригінал якого разом із заявою про примусове виконання судового рішення направлено до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

10 грудня 2021 року державний виконавець Вегера О.Д. надіслала ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з відсутністю у виконавчому листі дати народження боржника.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19 вересня 2019 року у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

Таким чином, слід дійти висновку про те, що відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документ, у зв`язку з чим дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вегери О.Д. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у них вищевказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону та є підставою для зобов`язання державного виконавця вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документу (виконавчого листа), виданого Печерським районним судом м. Києва 27 травня 2021 року в справі №757/17349/20-ц.

Разом з тим, слід зазначити, що Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Отже, в даному випадку на державного виконавця можливо лише покласти обов`язок вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 13, 76, 81, 258, 263, 265, 273, 280-282, 293, 294, 319, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вегери Ольга Дмитрівна - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вегери Ольги Дмитрівни, що полягають у поверненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 27 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості в сумі 34980 грн та судових витрат в сумі 2102 грн.

Зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вегеру Ольгу Дмитрівну вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа (виконавчий лист) №757/17349/20-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 27 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості в сумі 34980 грн та 2102 грн витрат з оплати судового збору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2022 року.

Суддя О. Л. Бусик