Справа № 932/5550/21
Провадження № 4-с/932/123/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Куцевола В.В.,

при секретарі - Рибалці В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем Олексієм Валерійовичем, заінтересовані особи Акціонерне товаритсво №ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2021 року до суду звернувся адвокат Бочкарь Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 54962798, уякій прохає поновити пропущений строк звернення до суду з даною скаргою, витребувати від Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали виконавчого провадження № 54962798 та визнати неправомірною та сксувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем Олексієм Валерійовичем про відкриття виконавчого провадження ВП 54962798 від 03.02.2018 року з усіма подальшими виконавчими діями та постановами, стягнути понесені витрати в сумі 8800 грн..

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. 19.06.2021 року, під час підготовки заперечення на заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, скаржнику з АСПВ стало відомо, що в рамках виконавчого рішення Бабушкінського районного суд по цій справі окрім виконавчих проваджень у Шевченківському ВДВС у м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро), відкрито виконавче провадження з виконання того самого рішення але вже Соборному ВДВС у м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро). При цьому скаржник дізнався про те, що виконавче провадження з виконання рішення у цій справі відкрито не на користь АТ «ОТП Банк», а на користь третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг України». Встановивши додаток «Дія» скаржник отримав доступ до матеріалів виконавчого провадження № 54962798, де вказано ідентифікатор доступу до нього А875А7Б6ББЕ8. 19.06.2021 року, за допомогою АСВП, скаржнику стало відомо про відкрите виконавче провадження та постанову про його відкриття. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику не надсилалась, таким чином, про її існування ОСОБА_1 дізнався лише 19.06.2021 року. Від так, строк на оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2018 року, боржником яким є ОСОБА_1 , відраховується від дати 19.06.2021 року, а десятиденний строк на подання цієї скарги спливає 29.06.2021 року. Враховуючи вищенаведене просить поновити пропущений строк звернення до суду з даною скаргою. Таке поновлення сприятиме забезпеченню доступу до правосуддя.

Щодо визнання не правомірною постанови та її скасування зазначає наступне. 24.11.2010 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було ухвалено рішення яким з відповідачів стягнуто на користь позивача (АТ «ОТП Банк») заборгованість за кредитними договорами CM-SME300/159/2007 та CM-SME300/160/2007 від 02.08.2007 року. На виконання вимог чинного законодавства, позивачу було видано виконавчі листи та рішення суду. 29.03.2013 року, позивач АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні №27538817 відносно відповідача ОСОБА_2 з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг України». Скаржник додатково зазначив, що заяву про заміну стягувача було подано лише відносно ОСОБА_2 . А отже, виконавче провадження відкрито на підставі заяви особи, яка не є стягувачем за виконавчим листом.

19.06.2021 року, скаржнику стало відомо, що в провадженні Соборного ВДВС м. Дніпра ПСМУМЮ (м. Дніпра) перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення суду по цій справі, яке відкрито не на користь АТ «ОТП Банк», а на користь ТОВ «ОТП Факторинг України». А тому, дії державного виконавця вважає неправомірними, а постанову про відкриття не законною та такою, що підлягає скасуванню. Також посилався на те, що виконавче провадження № 54962798 відкрито з порушеннями правил територіальної підсудності. Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що скаржник проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До цього він був зареєстрований у Шевченківському районі м. Дніпра. Жодних доказів перебування будь-якого майна скаржника у Соборному районі в матеріалах не міститься. А отже, відсутні підстави щодо відкриття виконавчого провадження у Соборному районі. Враховуючи усе вище зазначене, скаржник прохає скаргу задовольнити.

Ухвалою від 21.07.2021 року, скаргу було повернуто скаржнику без розгляду.

09.08.2021 року, скаржник подав апеляційну скаргу на ухвалу від 21.07.2021 року.

Постановою від 23.11.2021 року, апеляційну скаргу було задоволено та ухвалу від 21.07.2021 року було скасовано.

Ухвалою від 26.11.2021 року, скаргу було залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків.

13.12.2021 року, скаржник надав до суду скаргу у новій редакції.

Ухвалою від 16.02.2020 року, було задоволено клопотання скаржника про витребування доказів.

Скаржник та представник скаржника у судове засідання не з`явився. Представник скаржника надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та за відсутності скаржника.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини 2 статті 450 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вивчивши скаргу, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів судової справи вбачається, що 24.11.2010 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором CM-SME300/159/2007 та CM-SME300/160/2007 від 02.08.2007 року.

03.02.2018 року постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича О.В. на підставі виконавчого листа № 2-2509/10 від 04.01.2017 року відкрито виконавче провадження № 54962798.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1,2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. ОСОБА_3 , який діє в інтересах скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 54962798 з вимогою визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем Олексієм Валерійовичем про відкриття виконавчого провадження ВП № 54962798 від 03.02.2018 року. Додатково прохав поновити пропущений строк на звернення зі скаргою до суду та стягнути понесені витрати в сумі 8800 грн. Як вбачається з матеріалів справи, скаржник дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження лише 19.06.2021 року, а скаргу подав 08.07.2021 року. Однак, зазначивши обставини щодо пропуску строку, вважаю допустимим поновити строк на оскарження та вважати його пропущеним з поважних причин.

Щодо відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 він з 13.04.2017 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 Отже, виконавче провадження № 54962798 було відкрито з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки скаржник надав докази, що ніколи не проживав у Соборному районі м. Дніпра та зазначав, що не має майна на території Соборного району. Абзацом 4 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5 визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документу до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходяться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Отже, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або за місцезнаходженням майна боржника. Аналогічний висновок був викладений в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року в справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року № 580/3311/19. А тому, якщо адреса місця проживання або місце перебування боржника або місце знаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця, приватний виконавець зобов`язаний повернути такий виконавчий документ. У випадку пред`явлення виконавчого документа не за місцем проживання або місцем перебування боржника, а за місцезнаходженням майна боржника, на стягувача покладено обов`язок надати документальне підтвердження, що майно боржника знаходиться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця. Однак жодних обґрунтувань та доказів того, що скаржник чи його майно перебувало у Соборному районі м. Дніпра, державним виконавцем не надано до суду. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що необхідно визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем О.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 54962798 від 03.02.2018 року.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано: 1) Угоду № 181 про надання правничої допомоги від 18 січня 2021 року, укладену між КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» та адвокатом Дідич Поліною Володимирівною; 2) Акт про виконання умов Договору № 181 від 18.01.2021 про надання правничої допомоги від 11 лютого 2021 року, складений головним лікарем КНП БМР Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» та адвокатом Дідич П.В.; 3) Платіжне доручення № 34 від 26 січня 2021 року про перерахування КНП БМР МЦПМСД № 2 для ОСОБА_2 коштів в сумі 5000 грн. в якості оплати за послуги адвоката; 4) Платіжне доручення № 127 від 12 лютого 2021 року про перерахування КНП БМР МЦПМСД № 2 для ОСОБА_2 коштів в сумі 5000 грн. в якості оплати за послуги адвоката. Проте відповідач та його представник не подали суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті про виконання умов договору № 181 від 18.01, зокрема фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком - детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 23 листопада 2020 року, справа № 638/7748/18, провадження № 61-13573св19.

Враховуючи, що скаржником та його представником не надано до суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 260-261, 353, 447-450 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката Лапіна Валерія Анатолійовича на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем Олексієм Валерійовичем, заінтересовані особи Акціонерне товаритсво №ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевичем Олексієм Валерійовичем про відкриття виконавчого провадження ВП № 54962798 від 03.02.2018 року.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол