Справа № 758/1015/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Подільський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Анохіна А.М.,

при секретарі Йогансен К.Д.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Маковія Віктора Володимировича звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення вищевказаного позову, в якому ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , та заборони державним реєстратором прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом нерухомого майна чи майнових прав, що належать ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви представник ОСОБА_1 адвокат Маковій В.В. вказує, що ними подано позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою. Наслідком розгляду даної справи можливе стягнення коштів з відповідача. Примусове виконання судового рішення допускає його виконання за рахунок нерухомого майна. Зміна речових прав на нерухоме майно унеможливить в повній мірі реалізувати свої права, оскільки права на нерухоме майно буде належати іншим особам.

На думку позивача, невжиття вказаних заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс 16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення коштів за борговою розпискою.

Слід констатувати, що наявність спору про стягнення заборгованості сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві приватної власності нерухомого майна з огляду на те, що заявником не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову. Посилання заявника на відмову майбутнього відповідача добровільно виконати взяті на себе зобов`язання за договором позики не свідчить про ризик неможливості чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а є тільки припущенням заявника. До того ж заявником не наведено обставин, що у разі винесення судом рішення на користь позивача, у майбутнього у відповідача не буде можливості, іншого майна чи коштів, на які може бути звернено стягнення з метою погашення заборгованості.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, суду не надано жодного доказу про наявність грошових коштів та майна, відносно яких заявник просить застосувати заходу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам.

За таких обставин, суд позбавлений можливості здійснити оцінку співмірності та адекватності обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Слід зазначити, що безпідставне накладення арешту може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову така є недоведена та необгрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Анохін