Справа № 708/109/22
Номер провадження № 2/708/80/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Попельнюха А.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Пасічної Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині Черкаської області у залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району залишилось спадкове нерухоме майно, у тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Померла ОСОБА_4 за життя склала заповіт, посвідчений секретарем Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Ліщенко Н.П. 22.12.2003, відповідно до якого житловий будинок заповіла їй, а все інше майно заповіла відповідачу по справі ОСОБА_2 .

Позивач спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла в установленому законом порядку, а саме: звернулася із заявою про прийняття спадщини до Чигиринської державної нотаріальної контори на підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.09.2021, яким їй було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тривалістю два місяці.

Відповідач по справі ОСОБА_2 також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Чигиринської державної нотаріальної контори.

Позивач звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до Чигиринської державної нотаріальної контори, однак в оформленні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування вказаної постанови нотаріус зазначила, що ОСОБА_5 не подала заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством строк, нотаріусу не були подані документи на підтвердження належності померлій житлового будинку, крім того, у заповіті не зазначено який саме будинок заповідала померла, не вказана адреса його місцезнаходження. Вказані обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 21.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 14.04.2022 підготовче провадження закрито, в порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України за ініціативою суду витребувана копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, суду надала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву, якою позов визнала та просила суд проводити розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Спірні правовідносини виникли з питань спадкування, тому до їх правового регулювання застосовуються норми Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України.

На підставі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України регламентовано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Худоліївською сільською радою Чигиринського району Черкаської області 27.05.2008, актовий запис № 15 (а.с. 9).

У шестимісячний строк після її смерті позивачка юридично значимих дій для прийняття спадщини не вчиняла. Натомість рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.09.2021 (справа № 708/608/21, провадження № 2/708/211/21) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Медведівської сільської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини позов задоволено, визначено позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Вказане рішення суду набрала законної сили 23.10.2021 (а.с. 76). Після набрання цим рішенням законної сили ОСОБА_1 звернулась до Чигиринської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заява № 704 від 16.11.2021 (а.с. 71).

З аналізу наявних у матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що на день смерті померла ОСОБА_4 була власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який обліковується за нею і на час розгляду справи судом, що підтверджується довідкою від 11.01.2022 за № 2 виданою Медведівською сільською радою Худоліївським старостинським округом Черкаської області Черкаського району.

З наданого суду технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що до складу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , входить: житловий будинок літ. «А» з прибудовою «а»; гараж літ. «Б»; сарай літ. «В», «Д»; літня кухня-сарай літ. «Г»; погріб літ. «Е», «Ж»; вбиральня літ. «З»; навіс «К», «Л», «М»; ворота з хвірткою № 1; огорожа № 2,3,4,5; водоколонка №6 (а.с. 19-22). Вказані будівлі та споруди побудовані до 1992 року, про що є відповідні відомості у технічному паспорті.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що померла ОСОБА_4 була власником вказаного домоволодіння, що також підтверджено довідкою Медведівської сільської ради Худоліївського старостинського округу від 10.06.2021 за № 56 (а.с. 14). Право власності не було зареєстровано на день смерті ОСОБА_4 , що також підтверджено довідкою КП ЧООБТІ № 14787/о від 18.01.2021.

Такі висновки суду узгоджуються з узагальненнями судової практики з розгляду цивільних справ про спадкування (лист ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Зокрема у п. 3.1 зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до дублікату заповіту, посвідченого 22.12.2003 секретарем Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Ліщенко Н.П., зареєстровано в реєстрі за № 358 (дублікат видано 28.02.2020, зареєстровано в реєстрі за № 358) ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, зокрема, належний їй будинок заповіла позивачу, а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_2 . Вказаний заповіт на момент відкриття спадщини не був змінений або скасований.

На підставі ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Зі змісту статті 328 Цивільного кодексу України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 набула право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Набуте позивачкою право власності на спадкове майно підлягає судовому захисту, оскільки позасудовим шляхом ОСОБА_1 не має об`єктивної можливості зареєструвати право власності на нього. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1220 1223, 1258, 1261 1265, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- житловий будинок літ. «А»;

- прибудова літ. «а»;

- гараж літ. «Б»;

- сарай літ. «В», «Д»;

- літня кухня-сарай літ. «Г»;

- погріб літ. «Е», «Ж»;

- вбиральня літ. «З»;

- навіс «К», «Л», «М»;

- ворота з хвірткою № 1;

- огорожа № 2,3,4,5;

- водоколонка №6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , прож.: АДРЕСА_3 .).

Суддя А.О. Попельнюх