ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4491/22 Справа № 215/868/22 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року, яке постановлено суддею Лиходєдовим А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 квітня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «Північний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв`язку із чим висновком МСЕК від 14.12.2021 р. йому встановлено 2 групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності безстроково: 65% - по ХОЗЛ; 10% - по вібраційній хворобі, 5% - по туговухості. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач протягом тривалого часу фізично та морально страждає, його постійно турбує задишка, кашель, головний біль та обмеженість рухів у нийному та поперековому відділах, зниження слуху на обидва вуха. Порушено його звичайний уклад життя, він змушений звертатись в лікувальні установи.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 400 000 гривень 00 копійок, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь ОСОБА_1 400000 грн. на відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 4000 грн..

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» ставить питання про зміну рішення суду, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням принципу справедливості розумності та виваженості, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду.

Вважає, що існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самого позивача, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача.

Також, відповідач зазначає, що судом стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі без врахування засад розумності, виваженості й справедливості та судової практики в аналогічних справах..

Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466) внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі, якщо сума моральної шкоди, яка визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, на сьогодні це 24 000,00 грн., сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

25.08.2022 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду справи, призначеного на 25.08.2022 на 10.00 год. без його участі. що пов`язано зі станом його здоров`я, введенням на України воєнного стану та віддаленістю його місця проживання до Дніпровського апеляційного суду. Також у клопотанні позивач вказує на непогодження з апеляційною скаргою сторони відповідача та просить оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки що ОСОБА_1 у період з 21.01.1981 р. по 13.08.2020 року - працював на підприємстві відповідача водієм у гірничотранспортному цеху (безпосередньо у кар`єрі був зайнятий на вивезенні гірничої маси). 13.08.2020 р., позивач звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію (а.с. 11-16).

Відповідно до п. 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 14.08.2020 року позивачу встановлено діагнози: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН другого ступеня; 2) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями ни кистях, у поєднанні з полірадікулопатією попереково-крижовою та шийною, з вираженими статико-динамічними порушеннями, з двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами колінних та ліктьових суглобів з больовим синдромом (ПФ першого-другого ступеня), 3) нейросенсорна приглухуватість першого (з легким зниженням слуху (а.с. 21-23).

Із п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання слідує, що працюючи водієм автотранспортних засобів в кар`єрі з 21.01.1981 р. виконував вивезення великовантажним автомобілем гірничої маси з кар`єру та технічне обслуговування автомобіля, керування автомобілем та підйомним механізмом автомобіля, ліквідацію несправностей, які траплялися під час роботи на лінії. При цому, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та робочого місця, ОСОБА_1 підпадав під вплив шкідливих факторів: пилу фібро генної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70%, загальної вібрації, шуму, показники яких перевищували нормативні значення (а.с. 22).

Згідно п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 14.08.2020 року, причиною виникнення професійних захворювань позивача є: - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фібро генної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70 % в 2,2 рази; - перевищення еквівалентного еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ; - перевищення еквівалентного рівня шуму на 3 дБа (а.с. 22).

У п. 20 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання вказано, що враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 39 років 7 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва ВАТ «Півн ГЗК» та ПРАТ «ПІВНГЗК», осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо (а.с. 23).

Висновком МСЕК від 14.12.2021 року позивачу первинно встановлено 80% втрати професійної працездатності( 65% - по ХОЗЛ; 10% - по вібраційній хворобі, 5% - по туговухості) та 2 групу інвалідності безстроково (а.с. 24).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позивачем позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки, професійні захворювання, отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, ст. 173 КЗпП, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п. 18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання, є перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фібро генної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70 % в 2,2 рази; - перевищення еквівалентного еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ; - перевищення еквівалентного рівня шуму на 3 дБа

Отже, роботодавець ПрАТ «Північний ГЗК», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Північний ГЗК», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні.

Так, позивача постійно турбує задишка, кашель, головний біль та обмеженість рухів у шийному та поперековому відділах, зниження слуху на обидва вуха. Всі ці обставини дуже ускладнюють його життя, створюючи почуття пригніченості, психологічного дискомфорту, що призводить до моральних страждань та переживань, значним чином змінили порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 400 000 грн. до 180 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь держави та зменшує цей розмірі з 4000 грн. до 1800 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача ОСОБА_1 з 400 000 гривень (чоторьохсот тисяч гривень) до 180 000 (ста вісімдесяти тисяч) гривень та зменшивши розмір судового збору стягнутого з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"на корист держави з 4000 грн. (чотирьох тисяч гривень) до 1800 грн. (однієї тисячі вісімсот гривень)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: