Номер провадження: 22-ц/813/7152/22
Справа № 523/2918/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович,

заінтересована особа Акціонерне товариство «Перший Інвестиційний банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2022 року у складі судді Кисельова В.К.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича.

Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем Цинєвим А.О. відкрито виконавче провадження №63255304 від 08.10.2020 стосовно примусового стягнення коштів з ОСОБА_1 за рішенням суду на користь АТ Перший Інвестиційний Банк. 30.10.2021 до скаржника надійшов лист від виконавця. Проведення оцінки майна скаржника та подальше розміщення інформації про проведення електронних торгів на Веб-сайті ДП СЕТАМ щодо реалізації нерухомого майна скаржника - здійснено з порушенням чинного законодавства та є протиправним. 30.10.2021 до скаржника надійшов лист про направлення звіту про оцінку нерухомого майна в рамках виконавчого провадження №63255304, яке належить скаржнику на праві приватної власності. З зазначеного листа стало відомо, що 12.10.2021 року було проведено оцінку майна скаржника. 15.10.2021 виконавець направив лист до скаржника зі звітом про оцінку майна, яке надійшло лише 30.10.2021. 18.10.2021 на Веб-сторінці ДП СЕТАМ за посиланням https://setam.net.ua/auction/496262 розміщено інформаційне повідомлення про проведення 17.11.2021 електронних торгів по лоту 497696 щодо реалізації нерухомого майна, що належить скаржнику. В порушення вимог законодавства приватним виконавцем було повідомлено скаржника про проведення оцінки його майна через 3 дні після фактичного проведення такої оцінки. Оцінка майна скаржника була проведено 12.10.2021, а виконавець направив лист з повідомленням про це лише 15.10.2021, що є порушенням вимог законодавства. Скаржник також зазначив, що як вбачається з Веб-сторінки ДП СЕТАМ інформаційне повідомлення було розміщено 18.10.2021, тобто позивачу не було надано 10 денний строк на оскарження оцінки у разі незгоди з такою. Внаслідок таких протиправних дій виконавця було значно скорочено строк для реалізації позивачем його права на оскарження проведеної оцінки майна. Таким чином виконавцем здійснено втручання у право власності скаржника, яке полягає у передачі належного позивачеві нерухомого майна на торги для здійснення його реалізації в примусовому порядку, без дотримання критеріїв законності та пропорційності. Виконавцем та/або суб`єктом проведення оцінки майна не було здійснено огляд об`єкту оцінки, тобто фактично не було здійснено вхід до житлового приміщення та не було здійснено такої вимоги, що в свою чергу прямо свідчить про не об`єктивність оцінки майна скаржника. Оцінка майна відбулась на підставі застарілої інформації про об`єкт оцінки, які були здійснені роками раніше. Виконавець несправедливо обмежив скаржника, що загалом є окремою достатньою підставою для зняття з реалізації майна скаржника. Виконавець не надав належну оцінку фінансовому стану скаржника. Для того, щоб здійснити примусову реалізацію майна боржника в межах виконавчого провадження, повинно бути достеменно встановлено, що боржник не може ніяким іншим чином задовольнити вимоги стягувача. Виконавець повинен був з`ясувати майновий стан скаржника, чи є в нього фінансові можливості здійснювати сплату боргу, оглянути банківські рахунки та щонайменше провести розмову зі скаржником стосовно можливості альтернативної сплати боргу в межах виконавчого провадження. Так, виконавець знав та/або міг знати про те, що скаржник за фахом працює на суднах торговельного флоту, тобто має постійне місце роботи та відповідно регулярний дохід. Такі відомості про працевлаштування скаржника можливо було отримати від позивача по справі, шляхом запиту інформації, під час укладення договору про іпотечний кредит скаржник у анкеті зазначив місце праці та фах. Виконавець міг запитати у скаржника про місце його роботи та відповідно направити запит до роботодавця з метою звернення стягнення на заробітну плату скаржника. Проте, виконавець не здійснив фактично ці дії, не намагався звернути стягнення на заробітну плату скаржника, а почав процедуру примусового стягнення майна скаржника, що є несправедливим та порушує принципи виконавчого провадження та права і законні інтереси скаржника.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2022 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про задоволення скарги на дії приватного виконавця Цинєва А.О. у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що виконавець чи суб`єкт оцінювання не здійснили запит до боржника про надання доступу до об`єкта оцінювання, що відповідно є підставою для визнання такої оцінки недійсною в межах скарги на дії виконавця, таким чином суд першої інстанції, невірно застосовуючи норми матеріального права, дійшов передчасного висновку про те, що в діях приватного виконавця немає ознак неправомірності та передчасно залишив скаргу без задоволення. Виконавець спочатку мав би перевірити отримання боржником листа, надати 10 днів на те, щоб боржник міг оскаржити оцінку майна, але цього не було здійснено. Тобто, приватний виконавець розуміючи те, що публічні торги неможливо зупинити під час оскарження правомірності проведення таких торгів, одразу після направлення листа боржнику про оцінку, не чекаючи отримання листа, направляє повідомлення про проведення торгів, чим штучно створив умови того, що визнання оцінки необ`єктивною - є неефективним способом захисту, оскільки майно вже буде передано новому власнику, поки буде тривати судовий розгляд справи. Таким чином, на час звернення зі скаргою у боржника був лише один ефективний спосіб захисту, а саме направлення скарги на дії приватного виконавця стосовно проведення оцінки майна та зобов`язання зняти з реалізації майно боржника в межах виконавчого провадження.

27.01.2022 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. надав суду відзив на апеляційну скаргу та просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, посилаючись на те, що відсутність покупців вищевказаного нерухомого майна навіть після уцінки на 20 відсотків свідчить про те, що ринкова вартість цієї квартири не є заниженою та, відповідно, що відсутні порушення прав та інтересів боржника. Посилання скаржника на те, що суб`єктом оціночної діяльності не було здійснено ознайомлення об`єктом оцінки є припущенням. Окрім того, такі посилання не мають значення, враховуючи те, що скаржником не надано жодних доказів того, що проведена оцінка була заниженою або завищеною. Після отримання 15.10.2021 оскаржуваного звіту про оцінку майна, останній у той ж день було надіслано боржнику, що він підтверджує. Факт виготовлення звіту 12.10.2021 жодним чином не впливає на його дійсність. Суб`єкт оціночної діяльності не здійснює діяльність в офісі у приватного виконавця та не може його передати «миттєво» у той ж день. При цьому, судом першої інстанції було необґрунтовано поновлено строк на звернення до суду зі скаргою.

04.07.2022 АТ «Перший Інвестиційний банк» надало суду пояснення у справі вказавши про те, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Цинєва А.О.

12.07.2022 року від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без участі боржників.

Приватний виконавець Цинєв А.О. в судове засідання 26.07.2022 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

У зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників боржника та стягувача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. діяв в межах та порядку повноважень наданих йому Законом України "Про виконавче провадження".

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання (згідно із ч. 1 ст. 14 Закону).

За змістом статті 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права державного виконавця визначені у частині третій статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 вищезазначеного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно із частиною першою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

Частинами першою, другою, третьою статті 50 Закону визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Статтею 20 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10 вересня 2003 N 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з вищезазначеною статтею 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту N 1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту N1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту.

Звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (згідно із пунктом 59 Національного стандарту N 1). Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац третій пункту 60 Національного стандарту N 1).

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством (абзац перший пункту 55 Національного стандарту N 1).

Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним Стандартом (п. п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися у відповідності до Національного стандарту N 2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту N1, яким визначено загальні засади.

Відповідно до п. 51 вказаного Національного стандарту незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 53 зазначеного стандарту передбачено, що незалежно від обраних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по цивільній справі N523/13048/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший інвестиційний банк» заборгованості за договором про іпотечне кредитування у сумі 984334,92 грн., з яких: 21579,35 дол. США строкова заборгованість за кредитом, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.10.2017 року складає - 572692,21 грн.; 251,10 дол. США строкова заборгованість за процентами, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.10.2017 року складає 6663,92 грн.; 3255,12 грн. прострочена заборгованість за кредитом, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.10.2017 року складає 86387,3 грн.; 7381,39 дол. США прострочена заборгованість за процентами, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.10.2017 року складає 195893,97 грн.; а також пеня за прострочення сплати кредиту 37623,33 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 85074,18 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 08.10.2020 року відкрито виконавче провадження N63255304 з примусового виконання виконавчого листа N523/13048/15-ц, виданого 11.05.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Згідно супровідного листа приватним виконавцем направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику для виконання за адресою вказаною у виконавчому документі.

Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих зазначений лист було направлено боржнику рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

Отже, з урахуванням ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" ОСОБА_1 був повідомлений про початок примусового виконання рішень.

З копій матеріалів виконавчого провадження №63255304 вбачається, що приватним виконавцем вживалися передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо примусового виконання рішення.

08.10.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника в межах суми звернення стягнення.

28.10.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої, було описано та накладено арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана постанова була підписана представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 за довіреністю.

Постановою від 04.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

15.10.2021 року до приватного виконавця надійшов звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, яка була проведена суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 .

Ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме квартири АДРЕСА_1 , визначена у розмірі 717 459 грн., або 26 962 дол. США.

В той же день 15.10.2021 року приватним виконавцем направлено листа до боржника зі звітом про оцінку майна, яке отримано ним 22.10.2021 року, що підтверджується відомостями із сайту «Укрпошта» (т.1 а.с. 207).

18.10.2021 року приватним виконавцем сформовано заяву на реалізацію нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яку передано до ДП "СЕТАМ", як організатора торгів.

Отже, боржник з дня отримання від приватного виконавця листа зі звітом мав достатньо часу для надання заперечень проти нього, спростувань щодо вартості майна, або звернутися з вимогою про проведення рецензії звіту, однак з дати отримання звіту в наданий йому 10 денний термін строк таким правом не скористався.

Крім того, вбачається, що призначення на 29.12.2021 року торги не відбулися, отже, до цього часу з для одержання звіту боржник мав достатньо часу на їх оскарження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що вчинені приватним виконавцем заходи щодо здійснення опису та арешту квартири, яка належала ОСОБА_1 , винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 06 березня 2019 року відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що була порушена процедура оцінки майна та суб`єктооціночної діяльності щодо не здійснення візуального огляду квартири, в порушення вимог п. 51 Національного стандарту N1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" апеляційний суд відхиляє, оскільки п. 51 Національного стандарту N1 містить посилання щодо ознайомлення з об`єктом оцінки, водночас не встановлює обов`язку щодо його огляду.

Крім того, правомірність виконання оцінки майна оцінювачем не відноситься до дій приватного виконавця у проведенні виконавчих дій, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 15.08.2022

Головуючий:

Судді: