Єдиний унікальний номер 725/4232/22
Номер провадження 4-с/725/7/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Бушкевич А.В.,

стягувача ОСОБА_3 ,

та представника стягувача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бушкевича А.В. щодо здійснення перевіркив рамках виконавчого провадження ВП №11535028, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаною скаргою в обґрунтування якої посилався на те, що 03.05.2005 року Першотравневим районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист №2-1600/2005 про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Він вважав що між ним та ОСОБА_3 врегульоване питання про виплату аліментів шляхом сплати певної суми коштів в рахунок погашення платежів на весь визначений період сплати аліментів і остання зобов`язувалась забрати виконавчий лист з виконавчої служби, про повторне пред`явлення стягувачем вказаного виконавчого листа до виконання йому відомо не було та за весь цей період з нього не стягувались будь-які суми коштів і про наявність виконавчого провадження його не повідомлено.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо про ряд процесуальних порушень, допущених державним виконавцем, у зв`язку з чим 21.06.2022 року він звернувся до начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бушкевича А.В. із заявою про закриття виконавчого провадження АСВП №11535028 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа, натомість 18.07.2022 року ним отримано лист в якому йому було відмовлено в задоволенні такої заяви та саме з метою оскарження вказаної відмови звернувся до суду з даною скаргою, оскільки вважає, що його права порушенні та з нього намагаються незаконно стягнути борг по сплаті аліментів і штраф за підробленими документами.

Вказував на те, що ОСОБА_3 , звертаючись 09.11.2015 року у виконавчу службу, не долучила до заяви оригіналу виконавчого листа та вказувала на те, що такий оригінал втрачений, а тому просила звернутись до суду з метою отримання дубліката виконавчого документу. Оскільки стягувач не долучала виконавчого листа до заяви про виконавче провадження, вважає, що у виконавця не було підстав відкривати виконавче провадження. Крім того, у відповідній заяві стягувача було невірно вказано його адресу та він не отримував жодних документів з виконавчої служби як з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання вперше у грудні 2005 року так і в подальшому. При цьому, звертав увагу на те, що постановою від 10.12.2009 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа було закінчено та постанова про його відкриття повторно в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

Вважає підробленими постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2005 року та постанову від 09.11.2015 року про скасування постанови від 09.12.2009 року на підставі яких йому було нараховано борг по аліментах та штраф в сумі 66231,50 грн., а бездіяльність керівника Другого ВДВС м.Чернівці призвела до обмеження його права на керування транспортним засобом, виїзду за кордон та накладення арешту на його рахунки.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати протиправною бездіяльність начальника Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бушкевича Андрія Вітольдовича щодо здійснення перевірки виконавчого провадження ВП № 11535028, яке було відкрите за виконавчим листом на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці області по справі №2-1600/2005 від 03.11.2005 року по стягненню з ОСОБА_1 користь ОСОБА_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного і до повноліття, починаючи з 14.07.2005 року, зобов`язавши при цьому начальника Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Бушкевича Андрія Вітольдовича винести постанову, якою скасувати постанову державного виконавця від 09.11.2015 року про скасування процесуального документу, яка міститься у ВП №11535028, як таку, яка винесена з порушенням норм чинного законодавства, і відповідно скасувати всі наступні похідні постанови, які винесені державним виконавцем після 09.11.2015 року, оскільки вони є безпідставними та незаконними.

На вказану скаргу надійшов відзив начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бушкевича А.В. в якому останній просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що подана ОСОБА_1 21.06.2022 року до ВДВС заява в розумінні ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не була скаргою на дії державного виконавця, така заява за своєю суттю була заявою про закінчення виконавчого провадження. Вказував на те, що за наслідками розгляду скарги суд не має права зобов`язувати державного виконавця чи іншу посадову особу ДВС до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В судовому засіданні заявник пояснив, що йому було відомо про відкрите виконавче провадження з 2005 року та він сплачував аліменти періодичними платежами на утримання дитини та матері до 2009 року, натомість у 2009 році між ним та ОСОБА_3 було досягнуто домовленості, у зв`язку з чим остання зобов`язувалась забрати виконавчий лист. Про те, що ОСОБА_3 повторно звернулась у виконавчу службу йому відомо не було, у виконавчому провадженні вказана не вірна адреса його місця проживання та він не отримував жодних відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження, при цьому їх спільний з ОСОБА_3 син протягом певного періоду часу проживав разом з ним.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала та надала суду пояснення аналогічні змісту скарги.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_1 було відомо про необхідність сплати аліментів, грошові кошти він надавав лише декілька раз, а тому вважає, що він не повинен уникнути обов`язку утримувати свого сина.

Представник стягувача просив відмовити в задоволенні скарги за безпідставністю, оскільки заявнику було відомо про виконавче провадження та про його обов`язок сплачувати аліменти, при цьому останній не погасив наявну в нього заборгованість зі сплати аліментів.

Начальник Другого ВДВС в м.Чернівці Бушкевич А.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснив, що у він не здійснював жодного перевірка в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів, оскільки в нього були відсутні для цього підстави. Подана ОСОБА_1 21.06.2022 року заява за своєю формою та змістом не була скаргою на дії державного виконавця, а тому були відсутні підстави для реагування на неї як на скаргу.

На вимогу суду для огляду в судовому засіданні начальником Другого ВДВС у м.Чернівці було надано матеріали виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, судом встановлено, що в провадженні Другого ВДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП №11535028 з примусового виконання виконавчого листа №2-1600/2005 виданого 03.11.2005 року Першотравневим районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2005 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, в рамках вказаного виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність начальника Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бушкевича А.В., яка на його думку полягає у здійсненні перевірки виконавчого провадження ВП № 11535028.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, підставою для здійснення начальником ВДВС перевірки на відповідність вимогам закону рішень чи дій державного виконавця в рамках виконавчого провадження є скарга учасника виконавчого провадження та за наслідками такої перевірки начальник відповідного відділу виконавчої служби уповноважений прийняти одне з таких рішень: скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем; зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Вимоги до скарги на дії державного виконавця встановлені у ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено з матеріалів справи та підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 21.06.2022 року звернувся до начальника Другого ВДВС в м.Чернівці Бушкевича А.В. із заявою про закриття виконавчого провадження та така заява не відповідала вимогам ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана заява ОСОБА_1 була розглянута начальником Другого ВДВС в м.Чернівці Бушкевич А.В. та листом від 04.07.2022 року заявнику роз`яснено порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів в частці від доходів платника, здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості, порядок вирішення спорів щодо розмір заборгованості по аліментах, а також вказано про відсутність доказів, що підтверджують сплату боргу по аліментах.

За загальним принципом суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Оскільки ОСОБА_1 оскаржується саме бездіяльність начальника Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бушкевича А.В., яка на його думку полягає у здійсненні перевірки виконавчого провадження ВП № 11535028 на підставі його заяви від 21.06.2022 року, суд обмежується перевіркою законності дій відповідної посадової особи саме в цій частині.

За змістом п. 2 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі може проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи, а також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

За наслідками розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до начальника Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бушкевича А.В. з скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП № 11535028, оскільки його заява від 21.06.2022 року за своєю формою та змістом не є скаргою у виконавчому провадженні, а є заявою про його закриття, а перевірка законності виконавчого провадження начальником Другого ВДВС у м.Чернівці не здійснювалась.

Відповідно до правового висновку Верховного суду у справі №175/3995/17-ц від 25.03.2020 року триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом. Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Натомість, за наслідками розгляду скарги не встановлено, що начальник Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Бушкевич А.В. допустив бездіяльність щодо здійснення перевірки виконавчого провадження ВП № 11535028.

Не підлягає задоволенню також вимога ОСОБА_1 про зобов`язання начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Бушкевича А.В. винести постанову, якою скасувати постанову державного виконавця від 09.11.2015 року про скасування процесуального документу, яка міститься у ВП №11535028, як таку, яка винесена з порушенням норм чинного законодавства, і відповідно скасувати всі наступні похідні постанови, які винесені державним виконавцем після 09.11.2015 року.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

В матеріалах справи відсутні відомості того, що заявник звертався до начальника Другого ВДВС м.Чернівці зі скаргою на постанову державного виконавця від 09.11.2015 року про скасування процесуального документу та інші похідні постанови, винесені державним виконавцем в рамках ВП №11535028 та правомірність прийняття вказаних постанов не була предметом розгляду суду в рамках даної скарги.

Так, ст. 451 ЦПК України передбачено, що суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) у випадку встановлення обґрунтованості скарги, натомість за наслідками розгляду скарги встановлено, що законність винесення постанови державного виконавця від 09.11.2015 року про скасування процесуального документу та інших похідних постанов не перевірялась начальником Другого ВДВС м.Чернівці, оскільки з відповідною скаргою ОСОБА_1 на вказані рішення державного виконавця не звертався, а тому начальником ВДВС в цій частині порушення прав заявника допущено не було.

Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_1 не позбавлений у встановленому законом порядку права оскаржити вказані рішення державного виконавця як до начальника ВДВС так і до суду і порядку визначеному ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 447 ЦПК України.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в рамках заявлених ним вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55,124 Конституції України, ст.ст. 4, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бушкевича А.В. щодо здійснення перевіркив рамках виконавчого провадження ВП №11535028, а також щодо зобов`язання начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Бушкевича А.В. винести постанову, якою скасувати постанову державного виконавця від 09.11.2015 року про скасування процесуального документу та всі наступні похідні постанови, які винесені державним виконавцем після 09.11.2015 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 19 серпня 2022 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна