Дата документу 16.08.2022 Справа № 645/6214/21
Справа №645/6214/2021
Провадження №2/554/3173/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі суду :
судді Блажко І.О.
при секретарі Леуській Л.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сушко Олександр Петрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро В`ячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, розірвання кредитного договору та визнання виконаними зобов`язань за кредитним договором і їх припинення, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним договором , -
30 вересня 2021 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенко С.О. заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - задоволено. Забезпечено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Дельта Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розірвання кредитного договору та визнання виконаними зобов`язання за кредитним договором і їх припинення, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, в тому числі із заробітної плати за виконавчим написом № 2960 від 09.03.2021, що вчинений ПН Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 1000000,00 грн., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. згідно виконавчого провадження № 66462809 від 10.08.2021 (а.с.26-28).
30 вересня 2021 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенко С.О. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №645/6214/2021. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справу розглянути в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 24.11.2021 на 09.00 годин (а.с.30, 31).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено чинний стан на всій території України, в тому числі на території Харківської області. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022, на часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 26.03.2022 строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25.04.2022 строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25.05.2022 строком на 90 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.
В провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022 з Фрунзенського районного суду м. Харкова передана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Дельта Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розірвання кредитного договору та визнання виконаними зобов`язання за кредитним договором і їх припинення, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором(а.с.51).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена (а.с.58).
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 за ордером ОСОБА_4 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим. Надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.59, 64).
В судове засідання відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» 24.11.2021 та 22.12.2021 до Фрунзенського районного суду м. Харкова свого представника не направили, будучи повідомлені у встановлений ЦПК України спосіб шляхом отримання з Фрунзенського районного суду м. Харкова судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. 16.08.2022 до Октябрського районного суду м. Полтави свого представника не направили, будучи повідомлені у встановлений ЦПК України спосіб шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на послуги відправки поштової кореспонденції та направлення судової повістки на електронну адресу відповідача. Відзив на позовну заяву суду не надано (а.с.35, 43, 57, 60).
В судове засідання відповідач ПАТ «Дельта Банк» 24.11.2021 та 22.12.2021 до Фрунзенського районного суду м. Харкова свого представника не направили, будучи повідомлені у встановлений ЦПК України спосіб шляхом отримання з Фрунзенського районного суду м. Харкова судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. 16.08.2022 до Октябрського районного суду м. Полтави свого представника не направили, будучи повідомлені у встановлений ЦПК України спосіб шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на послуги відправки поштової кореспонденції та направлення судової повістки на електронну адресу відповідача. Відзив на позовну заяву суду не надано (а.с.34, 44, 56, 61, 62).
Третя особа ПН Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.36, 45, 46, 55).
Третя особа ПВ виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. в судове засідання не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.37, 42, 54, 63).
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснюється секретарем судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю.
Пунктом 2.5. Договору «Про задоволення вимог іпотекодержателя» від 27.08.2014 визначено, що після укладення та виконання його умов будь які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем основного зобов`язання є недійсними у відповідності до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку».
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції від 06.08.2014 року, яка діяла на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції від 06.08.2014, яка діяла на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.
На підставі ч.6 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції від 06.08.2014 яка діяла на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України (в редакції від 24.07.2014, яка діяла на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.598 ЦК України (в редакції від 24.07.2014 року, яка діяла на момент укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя) визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст.599 ЦКУ (в редакції від 24.07.2014 року, яка діяла на момент укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя) зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч.2. ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Вважаю, що право на відмову від Кредитного Договору у мене виникло в силу ст.36 Закону України «Про іпотеку» на підставі укладення і виконання Договір «Про задоволення вимог іпотекодержателя» (реєстровий номер 1637) від 27.08.2014 року, а тому вважаю, що Кредитний Договір підлягає розірванню.
З огляду на те, що зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним (основним) договором є виконаними та пошагеними, тому неправомірними є дії ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Дельта Банк» з приводу укладення між ними договору «Про відступлення права вимоги» №2306/К від 23.09.2020 за кредитним договором, а сам договір «Про відступлення права вимоги» №2306/К від 23.09.2020 таким, що є недійсним з моменту його укладення.
Згідно ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Приписами ч.1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, крім іншого, частиною 5 ст.203 ЦК України (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним), а у відповідності до вимог ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, - такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка, щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Як роз`яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.
Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто, при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки щодо обставин, які мають істотне значення для природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.
У відповідності до ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 за №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають їй відповідати.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Дельта Банк» укладено правочин, який не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і вчинений із застосуванням обману, а до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшла неіснуюча грошова вимога до боржника, недійсність якої встановлена як договором «Про задоволення вимог іпотекодержателя» від 27.08.2014 так і Законом у відповідності до ст.36 ЗУ «Про іпотеку».
10.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито виконавче провадження №66462809 з примусового виконання виконавчого напису №2960 від 09.03.2021 ПН Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. (а.с.17).
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами ОСОБА_1 , посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 09.03.2021 не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№ 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.
Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік)
Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.
Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Вердикт Капітал» заявляли до ОСОБА_1 , будь-які вимоги про погашення заборгованості. Позивач не отримувала жодної претензії про погашення кредитної заборгованості.
Таким чином, ОСОБА_1 не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 4 086 грн. (3632+454) (а.с.1, 2).
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Також стягнути в солідарному порядку з відповідачів ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 4 086 грн. сплачений позивачем при подачі позову.
Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 247, 263, 350, 354 ЦПК України , суд ,-
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сушко Олександр Петрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро В`ячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, розірвання кредитного договору та визнання виконаними зобов`язань за кредитним договором і їх припинення, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 086 (чотири тисячі вісімдесят шість) гривень.
Позивач громадянка України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня отримання повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Октябрським районним судом м.Полтави за заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 20 днів зо дня отримання ним копії рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження.
Повний текст рішення виготовлено 16 серпня 2022 року.
Суддя І.О.Блажко