Справа № 464/7530/21
пр.№ 2/464/115/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2022 Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Чорної С.З.,

з участю секретаря судових засідань Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат,

встановив:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Качмар А.І., 27.10.2021 звернулись в суд з позовом, в якому просять стягнути з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" на користь позивача ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2443,83грн., три відсотки річних у розмірі 555,16 грн, та інфляційні втрати у розмірі 1523,87грн., а всього разом 4 522,86 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Просить стягнути з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" на користь позивача ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4900,34 грн., три відсотки річних у розмірі 1113,19 грн., та інфляційні втрати у розмірі 3055,64 грн., а всього разом 9 069,17 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000грн.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 11.03.2019 близько 14.21 год. у м. Львові по пр. Свободи, 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки "MANNL 202", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 .. Внаслідок даного ДТП потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження і була доставлена до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Відповідальність водія автобуса марки "MANNL 202", р.н. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу N 176818850 у ПрАТ СК "ПЗУ Україна". 18.04.2019 на адресу відповідача надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах чоловіка загиблої - ОСОБА_1 та сина загиблої ОСОБА_2 , розмір якої складає 200 000 грн., з яких: для чоловіка ОСОБА_1 - моральна шкода 25 038 грн., витрати на поховання 7 550 грн., відшкодування на утримання (пенсіонер) 150 228 грн.; для сина ОСОБА_2 - моральна шкода 25 038 грн., витрати на поховання 3 692, 50 грн., відшкодування витрат на лікування 36 314,54 грн. 14.11.2019 р. відповідачем ПрАТ СК "ПЗУ Україна" прийнято рішення про зменшення на 50 % розміру страхового відшкодування та виплачено для чоловіка ОСОБА_1 - моральна шкода 12 519 грн., витрати на поховання 3 775 грн., для сина ОСОБА_2 - моральна шкода 12 519 грн., витрати на поховання 1 846,25 грн., а всього виплачено 30 659,25 грн. Відмовлено у виплаті витрат на лікування у зв`язку з необхідністю надання копії свідоцтва про спадщину за законом, а саме право на отримання страхового відшкодування. 11.06.2020 на адресу відповідача була скерована заява про долучення копії свідоцтва про спадщину за законом, на підставі якої ПрАТ СК "ПЗУ Україна" виплачено 18 307,27 грн. ОСОБА_2 , що фактично становить 50 % від суми понесених витрат на лікування. В обґрунтування відмови у виплаті 50 % страхового відшкодування, страховик покликається на те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху. Також ПрАТ СК "ПЗУ Україна" відмовлено у виплаті витрат на утримання зазначаючи, що для отримання такого права, непрацездатна особа повинна мати дохід менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Не погоджуючись із рішенням СК «ПЗУ Україна», позивачами було заявлено позов до Сихівського районного суду м.Львова про стягнення страхового відшкодування. 04 січня 2021 року Сихівським районним судом м.Львова ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування: 12 519 грн. моральної шкоди, 3 775 грн. витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 2 296 грн. 23 коп., три відсотки річних - 325 грн. 44 коп. та інфляційні втрати - 278 грн. 09 коп., а всього 19 193,76 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Крім цього стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування: 12 519 грн. моральної шкоди, 1 846 грн. 25 коп. витрат на поховання, 18 307 грн. 27 коп. витрат на лікування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 2 084 грн. 44 коп., три відсотки річних - 301 грн. 96 коп. та інфляційні втрати - 245 грн. 17 коп., а всього 35 304,09 грн. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Відповідно вказаним рішенням від 04.01.2021 встановлено, що позовні вимоги позивачів були законними та належним чином обґрунтованими. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 04 січня 2021 року в частині штрафних санкцій задоволено та стягнуто - пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати лише за період із 14.11.2019 року по 13.07.2020 року. Відповідачем лише 01 вересня 2021 року здійснено оплату невиплаченої частини страхового відшкодування 48 966,52 грн., та 4380,67 грн. пені, 3% річних, інфляційних втрат. Однак за період із 13.07.2020 року (дата подачі позовної заяви до Сихівського районного суду м.Львова) по 01.09.2021 року (дата отримання страхового відшкодування Позивачами) кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування збільшилась, а тому за вказаний період підлягають стягненню штрафні санкції - пеня, 3% річних, інфляційні втрати.

Ухвалою від 01 листопада 2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

16.12.2021 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача ПрАТ СК "ПЗУ Україна" у якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на відсутність підстав для позову та пропущеного строку позовної давності.

20.12.2021 від представника позивачів ОСОБА_5 , надійшла відповідь на відзив, у якій остання навела спростування щодо покликання у відзиві представника відповідача , оскільки згідно приписів пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, позовна давність не поширюється і на похідні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат.

14.01.2022 від представника позивачів до суду поступив детальний опис наданих послуг.

23.02.2022 від представника позивачів ОСОБА_5 , надійшла заява про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем ПрАТ СК "ПЗУ Україна" надано докази, згідно яких датою виплати страхового відшкодування та інших платежів згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 січня 2021 року є 26 серпня 2021 року. Відтак, період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат з 13.07.2020 по 26.08.2021 і суми за цей період підлягають перерахунку, а позовні вимоги зменшенню, а саме: на користь ОСОБА_1 слід стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2393,83 грн, три відсотки річних у розмірі 545,78 грн, та інфляційні втрати у розмірі 1523,87 грн., а всього разом 4 463,48 грн., а на користь ОСОБА_2 слід стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4800,08 грн., три відсотки річних у розмірі 1094,39 грн., та інфляційні втрати у розмірі 3055,64 грн., а всього разом 8950, 11 грн.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивачів - адвоката Качмар А.І. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів.

Представник відповідача ПрАТ СК "ПЗУ Україна" у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке.

Як вбачається з рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04.01.2021, 11.03.2019 близько 14.21 год. у м.Львові по пр.Свободи, 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автобуса марки «MAN NL 202», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 , яка отримала тілесні ушкодження. Відомості щодо вказаної події були внесені до ЄРДР за №0001152 від 12.03.2019 р. та відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Фургала Р.Р. від 30.05.2019 р., дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 01.04.2019 р. Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №571.

Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «MAN NL 202», р.н. НОМЕР_1 , на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №176818850.

18 квітня 2019 року представник заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування у межах встановленого ліміту в розмірі 200 000 грн. У додатковій заяві від 13.08.2019 р. про долучення документів та виплату страхового відшкодування, позивачі просили здійснити їм виплату страхового відшкодування, зокрема: для чоловіка ОСОБА_1 моральна шкода: 25 038 грн., витрати на поховання: 7 550 грн., відшкодування на утримання: 150 228 грн.; для сина потерпілої ОСОБА_2 моральна шкода: 25 038 грн., витрати на поховання: 3 692,50 грн., відшкодування на лікування: 36 614,54 грн. Окрім цього, 11.06.2020 р. на вимогу відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», останньому направлено завірене свідоцтво про спадщину за законом від 01.06.2020 р., видане ОСОБА_2 .

За результатом розгляду вказаних заяв ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення про зменшення на 50% розміру страхового відшкодування та виплачено для чоловіка ОСОБА_1 моральна шкода 12 519 грн., витрати на поховання 3 775 грн., для сина ОСОБА_2 моральна шкода 12 519 грн., витрати на поховання 1 846,25 грн., витрати на лікування 18 307,27 грн., загальний розмір страхового відшкодування 48 966, 52 грн. Як підставу для виплати саме такої суми, відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у листах, адресованих потерпілим у відповідь на їх заяви про виплату страхового відшкодування, а також у відзиві на позовну заяву покликається на п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим поділив розмір страхового відшкодування на два (50%), оскільки наявна вина пішохода у даній ДТП, так як у водія автобуса була відсутня технічна можливість уникнути наїзду.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львові від 04.01.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування: 12 519 грн. моральної шкоди, 3 775 грн. витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 2 296 грн. 23 коп., три відсотки річних - 325 грн. 44 коп. та інфляційні втрати - 278 грн. 09 коп., а всього 19 193 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто три) грн. 76 коп. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування: 12 519 грн. моральної шкоди, 1 846 грн. 25 коп. витрат на поховання, 18 307 грн. 27 коп. витрат на лікування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 2 084 грн. 44 коп., три відсотки річних - 301 грн. 96 коп. та інфляційні втрати - 245 грн. 17 коп., а всього 35 304 (тридцять п`ять тисяч триста чотири) грн. 09 коп. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до даного рішення стягнуто пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати за період із 14.11.202019 по 13.07.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з платіжних доручень від 26.08.2021 відповідачем 26.08.2021 здійснено виплату невиплаченої частини страхового відшкодування пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Як визначено в Постанові Верховного суду від 4 липня 2018 року в справі N 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавала шкоди у передбаченомуЗаконом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, яку стягнуто із відповідача на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова.

Прострочення виконання грошового зобов`язанням тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором.

Статтею 20 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 992 Цивільного кодексу встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Статтею 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати.

Так, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми та постанови Верховного Суду України від 15 листопада 2010 року по справі N 4/720, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Постановою Верховного суду України від 01.10.2014 року по справі N 6-113/цс14, викладена правова позиція N 113цс14, згідно якої за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З урахуванням встановлених фактичних обставин, та вищенаведених вимог закону, суд приходить до переконання, що між сторонами спору виникло грошове зобов`язання, яке відповідачем було виконано на підставі судового рішення про стягнення виплат страхового відшкодування. Проте, така виплата була проведена відповідачем несвоєчасно та здійснена із простроченням, а тому, незалежно від її проведення, відповідач як боржник, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання несе майнову відповідальність перед позивачем у виді пені за кожен день прострочення виплат, а також з відповідача підлягають стягненню матеріальні втрати позивача (індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсація за користування утримуваними ним коштами.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Розмір заборгованості відповідача ПрАТ СК "ПЗУ Україна" перед позивачами за прострочення виплати страхового відшкодування, який виплачений згідно судового рішення складає за період з 13.07.2020 по 26.08.2021 в розмірі 13 413,59 грн. та підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 пені 2393,83 грн., три відсотки річних 545,78 грн., інфляційні втрати 1523,87 грн. та на користь ОСОБА_2 , пені 4800,08 грн., три відсотки річних 1094,39 грн., інфляційні втрати 3055,64 грн.

З урахуванням встановлених фактичних обставин, та вищенаведених вимог закону, суд приходить до переконання, що, позивачами надано докази на підтвердження своїх вимог щодо несвоєчасної виплати відповідачем грошового зобов`язання.

Також, суд приймає до уваги розрахунки суми пені, 3% річних, інфляційних втрат надані представником позивачів, які підлягає стягненню, оскільки, такі проведені належним чином, з дотриманням вимог закону та приходить до висновку про доцільність їх задоволення в повному обсязі.

Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивачів.

Щодо покликання пропуску строку позовної давності, суд не приймає до уваги оскільки відповідно до ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, позовна давність не поширюється і на похідні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Щодо вирішення питання судових витрат, суд прийшов до такого висновку.

Оскільки позивачі при звернені до суду звільнені від сплати судового збору, відтак з відповідача в дохід держави, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", "Данілов проти України").

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі N 910/15944/17.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що правнича допомога позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надавалась адвокатом Качмар Анною Іванівною відповідно до Договорів про надання правничої допомоги № 32/19, 33/19 від 18 грудня 2019 року.

У позовній заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Качмар А.І., заявлено вимогу про стягнення із відповідача на користь кожного із позивачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 2 000 грн.

Разом з тим, до матеріалів справи представником позивачів ОСОБА_5 подано до суду: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001513; ордер на надання правничої правової допомоги ОСОБА_1 серія ВС №1103242 від 20.10.2021.; ордер на надання правничої правової допомоги ОСОБА_2 серія ВС №1103244 від 20.10.2021.; детальний опис наданих послуг позивачам; квитанцію до прибуткового касового ордера N 80-11 про сплату ОСОБА_1 адвокату Качмар А.І. за надані послуги з правової допомоги 2 000 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера N 81-11 про сплату ОСОБА_2 адвокату Качмар А.І. за надані послуги з правової допомоги 2 000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що фактично понесені позивачами витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 2 000 грн. є співмірними із складністю справи та обсягом правничої допомоги у справі, відтак розмір таких витрат можна вважати необхідними і неминучими для позивачів, які були змушені до залучення професійної допомоги адвоката.

Із врахуванням вищенаведеного, вимоги позивачів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити та стягнути із відповідача

на користь кожного із них по 2 000 грн. таких витрат.

На підставі ст.ст. 524, 533-535, 624, 625, 992 ЦК України та керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України,суд,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2393 (дві тисячі триста дев`яносто три) гривні 83 копійок, три відсотки річних у розмірі 545 (п`ятсот сорок п`ять) гривень 78 копійок, та інфляційні втрати у розмірі 1523 (одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 87 копійок, а всього разом 4 463 (чотири тисячі чотириста шістдесят три) гривні 48 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 08 копійок, три відсотки річних у розмірі 1094 (одна тисяча дев`яносто чотири) гривні 39 копійок, та інфляційні втрати у розмірі 3055 (три тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 64 копійки, а всього разом 8950 (дев`ять тисяч шістдесят дев`ять) гривень 11 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь держави судовий збір в сумі 1 816 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи -

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ПЗУ Україна", , м. Київ, вул. Дегтярівська, 62.

Суддя Чорна С.З.