РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років; а також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог вказала, що сторони є батьками ОСОБА_3 , який навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка» на підставі договору про навчання на платній основі. ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим немає змоги працювати. При цьому, як студент, син має потребу в придбанні канцелярських товарів, підручників, методичних посібників, необхідним є купівля засобів гігієни, одягу, взуття, оплата проїзду в громадському транспорті та Інтернету. Позивач намагається самостійно утримувати сина, проте витрати зросли і тепер самій забезпечувати сина вкрай складно. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає кошти на утримання ОСОБА_3 , позивач змушена звернутись до суду.
ІІ. Процедура і позиції сторін
Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

21.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. ОСОБА_4 заперечує проти позову у повному обсязі, пояснив, що на даний час сплачує аліменти на утримання спільної дочки сторін ОСОБА_5 , 2008 року народження, має на утриманні неповнолітню дочку від іншого шлюбу. Внаслідок травмувань, отриманих під час участі у проведенні антитерористичної операції, відповідач потребує щорічного санаторно-курортного лікування, диспансерно-динамічного нагляду та морально-психологічної реабілітації, на що необхідні грошові витрати. На підставі чого, відповідач вказав, що не має змоги надавати допомогу сину, який продовжує навчання, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн, то відповідач вказав, що долучені до позову копії документів про понесені витрати на правову допомогу не містять даних щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт), їх вартість, порядок обчислення гонорару, як і даних того, що гонорар був сплачений за надання професійної правничої допомоги, надану в рамках даної справи. Відповідач просив відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 201 СК України норма ст. 191 СК України застосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 19).

Згідно договору про навчання у закладі вищої освіти від 11.08.2021 року №19.01-03.06/Д-222-2021 ОСОБА_3 вступив до Державного університету «Житомирська політехніка», з денною формою здобуття освіти, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 14-15).

Згідно договору про оплату освітніх послуг між Державним університетом «Житомирська політехніка» та фізичною особою, період навчання ОСОБА_3 в Державному університеті «Житомирська політехніка» становить з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року; вартість навчання складає 54 750,00 грн (а.с. 16-17).

Відповідно до довідки Державного університету «Житомирська політехніка» Слободяник Я.В. стипендію не отримує (а.с. 18).

Зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.07.2021 року №10-14/9767 ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою проживання позивача (а.с. 13, 31).

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відповідно до ч.1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач, у разі заперечень проти позову - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №346/103/17 зазначено, що суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 зазначила, що син потребує матеріальної допомоги відповідача саме в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, послалась на витрати, пов`язані з необхідністю сплачувати за навчання, придбання канцелярських товарів, підручників, методичних посібників, купівлі засобів гігієни, одягу, взуття, оплати проїзду в громадському транспорті та Інтернету.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається у вищому навчальному закладі на денній, контрактній формі навчання, у зв`язку з чим не може працювати та отримувати доходи, а отже суд дійшов висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на час його навчання, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на його утримання на період навчання.

Доводи позивача відповідачем не спростостовані.

Суд вважає, що відповідач, як батько ОСОБА_3 , зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні потреб сина, який навчається.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , від якого має неповнолітню доньку 2013 року народження, сплачує аліменти на підставі рішення суду від 28.10.2009 року в розмірі 1/4 частини його доходів.Крім того, посилався на те, що внаслідок травмувань, отриманих в ході участі в антитерористичній операції потребує щорічного санаторно-курортного лікування, диспансерно-динамічного нагляду, морально-психологічної реабілітації, на що необхідні грошові затрати.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 від шлюбу з ОСОБА_6 має неповнолітню дочку ОСОБА_7 , 2013 року народження (а.с. 47-48).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2009 року ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2009 року і до повноліття дітей.

Суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача підлягає врахуванню його сімейний стан, а саме те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбу, а також наявність в нього на утриманні неповнолітніх дітей. Разом з тим, ці обставини самі по собі не можуть бути підставами для відмови в задовленні даного позову.

Щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на користь ОСОБА_1 , то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З огляду на те, що на підставі рішення суду 28.10.2009 року аліменти стягувались в єдиній частці на утримання двох дітей, яка становить 1/3 частину від доходу відповідача, то з моменту досягнення повноліття старшим сином ОСОБА_3 , тобто з 09.06.2020 року розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 183 СК України, повинен становити 1/6 частину від його доходу.

До позовної заяви відповідач не долучив докази, що ОСОБА_1 після досягнення старшим сином повноліття зверталась до суду з позовом про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 і він був встановлений у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача.

Таким чином, суд виходить з того, що на момент розгляду даного позову відповідач має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2009 року в розмірі 1/6 частини від його доходів.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області ОСОБА_2 має встановлені законом пільги як учасник бойових дій (а.с. 22).

Відповідно до медичної характеристики ОСОБА_2 останній потребує щорічного санаторно-курортного лікування, диспансерно-динамічного нагляду, морально-психологічної реабілітації (а.с. 49).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідач, а також члени його родини, мають право на пільги, гарантовані йому, як учаснику бойових дій, в тому числі на безоплатне та/або пільгове санаторно-курортне лікування.

Відповідач не надав суду докази, які підтверджують понесені ним грошові витрати на санаторно-курортне лікування, диспансерно-динамічний нагляд, морально-психологічну реабілітацію, як і не надав докази, які свідчать про те, що на даний час він потребує лікування, а відтак зазначені доводи відповідача не можуть бути взяті до уваги, як такі, що можуть вплинути на вирішення питання про стягнення аліментів.

Зі змісту довідки № 280 від 07.12.2021 року, виданої командиром Військової частини № НОМЕР_1 , вбачається, що за період з червня 2021 року по грудень 2021 року середньомісячний дохід ОСОБА_2 становить близько 20000,00 грн (а.с. 46).

Таким чином, на підставі належних доказів судом встановлено, що відповідач є працездатною особою молодого віку, є військовослужбовцем, має стабільний достатній заробіток, який орієнтовно становить близько 20000,00 гривень на місяць, а відтак обґрунтованих обставин, які б свідчили про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на час його навчання, відповідачем суду не доведено.
При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_7 , має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини від його доходів, бере до уваги, що відповідач має стабільний, достатній дохід, що дає йому змогу брати участь в матеріальному забезпеченні повнолітнього сина, є учасником бойових дій. Також суд бере до уваги, що позивач несе витрати на навчання сина, плата за семестр становить 9125,00 грн.

Беручи до уваги встановлені і наведені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходів на користь позивача на час навчання сина, починаючи з дня звернення до суду 15.09.2021 року та до закінчення навчання - 30.06.2024 року.

V. Розподіл судових витрат
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 10.09.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дмитренком В.В. був укладений Договір б/н про надання правничої (правової) допомоги, згідно умов якого адвокат зобов`язався, зокрема, здійснювати ведення справи, представництво інтересів ОСОБА_1 , надання правової допомоги у цивільних справах. Сторони погодили, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами; факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг; гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката (а.с. 23).

Вимоги сторони відповідача щодо стягнення з позивача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2000,00 грн підтверджено наступними доказами:

- актом приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021 року, який підписаний ОСОБА_1 та адвокатом Дмитренком В.В., згідно якого адвокат надав правничу допомогу у виді підготовки процесуальних документів у справі (написання позовної заяви з додатками). Вартість послуги становить 2000,00 грн. У акті вказано, що ОСОБА_1 не має жодних претензій до якості наданих адвокатом послуг (а.с. 26);

- прибутковим касовим ордером від 10.09.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатила адвокату Дмитренку В.В. грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, згідно Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021 року (а.с. 27).

Таким чином, обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правничу допомогу, що містяться у відзиві на позовну заяву, не містять обґрунтованих підстав для зменшення розміру таких витрат або відмови в їх стягненні у повному обсязі. Долучені позивачем докази на підтвердження факту та розміру понесених витрат на правничу допомогу узгоджуються з умовами договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021 року та підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн є реальним, обгрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. А тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з 15.09.2021 року до закінчення навчання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О.В. Стрілецька