Справа № 396/1138/21
Провадження № 2/396/74/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28.04.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/1138/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Новоукраїнський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що проживав спільно з ОСОБА_2 відповідачем по справі без реєстрації шлюбу в період з 2009 по 2015 роки. Від спільного проживання у позивача та відповідача народилося двоє діток: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дітей було зареєстровано за вказівкою матері відповідно до ст.135 ч.1 СК України. На даний час мати ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків і тимчасово відповідальність за здоров`я, матеріальний, фізичний та духовний стан неповнолітніх дітей покладено на позивача, який проживає з дітьми у статусі «знайомого». Тому позивач просить визнати своє батьківство відносно дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та внести зміни до актових записів про народження дітей, вказавши батьком позивача та змінивши прізвище дітям на « ОСОБА_7 ».

Ухвалою від 08.09.2021 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

11.10.2021 року від третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради надійши пояснення, відповідно до яких, третя особа вважає, що позивачем не надано доказів щодо задоволення позову, просили вирішити питання на розсуд суду та з даного питання просять врахувати найвищі інтереси дітей.

Ухвалою суду від 16.03.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судових повісток за адресою відбуття покарання відповідно до вироку суду, які відповідачка отримала, що підтверджується розписками та рекомендованими повідомленнями.

Представник третьої особи Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, подано пояснення з проханням проводити розгляд справи без участі представника третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання проводиться без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено у відповідності до позовної заяви, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, в період з 2009 року по 2015 рік.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.7) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.10-12) в ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері).

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.8) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.13-16) в ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері).

Відповідно до ст. 126 СК України вбачається, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Таких заяв позивачем подано не було.

Згідно ч. 1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до п.п. 4,9 даної постанови справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина 1 статті 135 СК України). Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Однак, клопотання про проведення вказаних експертиз сторонами у справі не заявлено. Судом було роз`яснено позивачу щодо права на заявлення клопотань про призначення судової генетичної експертизи. Однак позивач відмовився щодо заявлення такого клопотання почилаючись на відсутність коштів, жодних клопотань про допит свідків, які б могли підтвердити його батьківство ні в підготовчому засіданні, ні в судовому засіданні заявлено не було.

Судом встановлено, що матір малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідачка по справі ОСОБА_2 відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії №34 Дніпропетровської області (а.с.49), своїх пояснень чи заперечень до суду не подала.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки батьківство відповідача щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належними та допустимими доказами не підтверджено. Позивачем, крім викладеного в позовній заяві, не подано жодних доказів в обґрунтування заявлених вимог, що можуть беззаперечно свідчити про батьківство ОСОБА_1 відносно малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відсутній висновок судової генетичної експертизи, свідки в судовому засіданні не допитувалися, матір дитини, яка могла б підтвердити батьківство позивача, в судові засідання не з`являлася, письмового підтвердження не подала.

Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання батьківства, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитей, що є похідною вимогою.

Керуючись, ст.ст. 7, 125, 128, 135 СК України, ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Новоукраїнський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання батьківства - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.04.2022 року.

Суддя: А. А. Русіна