Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/791/22
Провадження № 2/552/975/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

27.04.2022 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши в м. Полтаві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 552/791/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 16.02.2022 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.01.2022 Київським районним судом м. Полтави видано судовий наказ, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття починаючи з 12.01.2022.

Позивач вказував, що не має можливості надавати матеріальне забезпечення дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів, оскільки офіційно не працює, доходів не має, наявні борги, здійснює догляд за хворою матір`ю пенсійного віку.

Вважає, що розмір призначених аліментів є непомірно великим для нього.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2011 року народження, у твердій грошовій сумі 1400 грн та припинити стягнення аліментів за судовим наказом.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.03.2022 відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем ОСОБА_2 18.04.2022 подано відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов визнає частково та погоджується, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 3150 грн щомісячно, обґрунтовуючи такий розмір тим, що зазначена сума є половиною тих витрат, які несе по утриманню сина щомісячно.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 22.01.2011 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.01.2022, яке вступило в законну силу.

Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем ОСОБА_2 та знаходиться н її утримання, що не заперечується позивачем в поданій до суду позовній заяві.

Також встановлено, що 14.01.2022 Київським районним судом м. Полтави в справі № 552/113/22 видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 , згідно з яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 12.01.2022 року.

Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

В силу норм ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Також відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що, зокрема, не працює, доходів не має.

Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач за станом здоров`я не може працювати чи є особою з обмеженою працездатністю. Відсутня інформація про те, що позивач перебуває на обліку в органах зайнятості населення як особа, яка шукає роботу.

Тому судом критично оцінюється твердження ОСОБА_1 про те, що він не працює та не має доходів.

Наявність у позивача боргів, на що він посилається в поданій до суду заяві, жодним чином не впливає на його обов`язок з утримання малолітньої дитини та не може бути оцінено судом як підстава для зменшення розміру аліментів.

Також позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що здійснює догляд за хворою матір`ю ОСОБА_5 , яка є особою пенсійного віку.

Разом з тим, наданими до суду документами підтверджено ту обставину, що ОСОБА_5 зверталася за медичною допомогою протягом 2014-2020 років, медична документація за 2021-2022 роки відсутня, як і відсутні медичні рекомендації з приводу того, що ОСОБА_5 станом на час розгляду справи судом потребує стороннього догляду.

Окрім того, матеріали справи не містять даних щодо складу осіб, з якими проживає ОСОБА_5 , 1955 року народження, в с. Соболівка Гайсинського району Вінницької області.

Будь-які докази на обґрунтування того, що має місце зміна матеріального стану платника аліментів (покращення його матеріального становища) матеріали справи не містять.

Відсутні також і підстави вважати, що має місце зміна сімейного стану когось із сторін по справі.

Натомість, подаючи відзив на позовну заяву, відповідач вказує на ту обставину, що малолітня дитина перебуває на обліку у лікарів.

Встановивши дані обставини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено зміни майнового стану платника аліментів та наявність інших обставин, які б свідчили про існування обґрунтованих підстав для зміни способу стягуваних аліментів.

Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в поданому до суду відзиву на позовну заяву на те, що не заперечує з приводу того, щоб аліменти стягувалися в розмірі 3150 грн щомісячно не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі суд визначає розмір аліментів виключно за заявою одержувача.

Відповідач ОСОБА_2 , обираючи спосіб захисту свого права та використовуючи на власний розсуд надані їй процесуальні права, в поданій до суду заяві про видачу судового наказу просила суд визначити розмір лементів саме в частці від доходів відповідача. З позовною заявою чи зустрічним позовом про зміну розміру аліментів та визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі до суду не зверталася.

При вирішенні справи суд враховує потреби та інтереси дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України не підлягають йому відшкодуванню.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 понесені судові витрати з оплати правової допомоги на суму 6500 грн, які підлягають стягненню на її користь з позивача.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 6500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

1.Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

2.Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 27.04.2022.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко