Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2022 Справа №607/5040/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л. М.,

присяжних - Штопко Ю.С., Гільтай С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

за участю прокурора Соболь О.М.,

представника КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР лікаря-психіатра Шевчук Тетяни Ігорівни, особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його згоди,

ВСТАНОВИВ:

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_1 наявний психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від його матері ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-психіатром Чолачем Ю.Б., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 . Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення Рудник М.Л., який після особистого огляду ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Шевчук Т.І. заяву підтримала та наголосила, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад, що встановлено комісією лікарів-психіатрів, у зв`язку із чим потребує лікування лише в закритому психіатричному стаціонарі, однак внаслідок психічного розладу він не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його згоди.

Законний представник ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що її син потребує лікування, його психічний стан значно погіршився. Він вже перебував на лікуванні у психіатричному закладі, але за його згодою, у подальшому вдома приймав ліки, згодом перестав. Після початку війни його стан значно погіршився, він став психічно некерованою людиною. Підозрював усіх в державній зраді, погрожував зверненнями в органи СБУ, погрожував їй фізичною розправою. У зв`язку із чим просила заяву задовольнити.

Особа, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що не потребує лікування у психіатричному закладі, оскільки є психічно здоровою людиною.

Представник особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_1 адвокат Дубчак С.П. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його згоди посилаючись на те, що відсутні визначені законом підстави для госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його згоди.

Судом установлено:

ОСОБА_1 19 квітня 2022 року поступив у стаціонар в третє психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради з приводу гострого поліморфного психотичного розладу.

Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення ОСОБА_4 , який після особистого огляду ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від його матері ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-психіатром Чолачем Ю.Б., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії О.М. Бондаренко, завідуючої відділенням Т.І. Шевчук та лікарем-психіатром П.П. Чорній.

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України Про психіатричну допомогу та прийшла до висновку, що ОСОБА_1 потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, для обстеження та лікування.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 19 квітня 2022 року ОСОБА_1 поступив у стаціонар в третє психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, з приводу діагнозу: гострий поліморфний психотичний ролад. Поступив ургентно на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «ТОКПЛ» ТОР, повторно у житті та в даному році, у зв`язку із погіршенням психічного стану. У приймальне відділення доставлений працівником поліції, у супроводі матері, за направленням дільничого психіатра ОСОБА_5 , у відділення скерований черговим лікарем.

З анамнезу встановлено, що ріс та розвивався задовільно згідно віку. Закінчив 9 класів ЗОШ та ПТУ за спеціалізацією туризм. Працював деякий період гідом, але на даний час не працює, займається криптовалютою. Проживає одиноко, батьки та сестра живуть за кордоном. У війську не служив, неодружений, дітей немає. Зміни в психіці та поведінці відмітилися з перших днів війни в Україні. Перестав спати вночі, став метушливим, часто їздив на блокпости, допомагав, активно включався в волонтерську справу, згодом став відгородженим від бабусі, дівчини, став нервовим, багато часу проводив в комп`ютері, інтернеті, згодом почав всіх підозрювати у диверсіях, забрав пенсійні карточки у родичів, розтратив всі кошти, які на них були; висловлював різні нісенітниці з приводу сусідів, дзвонив в поліцію і здавав їм диверсантів, підозрював у державній зраді працівників СБУ, мера міста. Психічний статус: в свідомості, орієнтований достатньо, періодично плутається у часі та подіях, що відбувалися напередодні. Емоційно внутрішньо-напружений, не стійкий, підозрілий. Мовний контакт продуктивний. Пацієнт багатослівний, метушливий, фамільярний, не витримує дистанцію, мислення прискорене, паралогічне. Розлади галюцинаторного спектру заперечує. Пам`ять та інтелект відповідають віку та освіті. Критика до свого стану відсутня.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих внаслідок психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, у зв`язку із чим потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 хворіє важким психічним розладом, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для його примусової госпіталізації до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «ТОКПЛ» ТОР необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його згоди задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 у Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в примусовому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 26 квітня 2022 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка

Присяжні Ю. С. Штопко

С. В. Гільтай