20.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/7173/21
провадження № 2/205/331/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18 серпня 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 31 113,00 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позов мотивований тим, що позивач є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 18 травня 2021 року приблизно о 14:58 год. зі сторони вулиці позивач почув скрежет і скрип, вийшовши з подвір`я побачив вантажний автомобіль DAF, д/н НОМЕР_1 , та причіп з д/н НОМЕР_2 , який віддалявся вбік по Фрегатському провулку. Далі позивач виявив пошкодження своєї прибудинкової території, а саме: були знищені обмежувальні стовпчики, пошкоджена тротуарна плитка та пошкоджений водостік. Вказане правопорушення зафіксовано на відео з камер відеоспостереження. Власником автомобіля DAF, д/н НОМЕР_1 , та причіпу з д/н НОМЕР_2 , є відповідач. На відновлення пошкодженого майна позивачем витрачено 31 113,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому, позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивачем не доведено, що саме ним було здійснено облаштування прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 та не надано відповідного дозволу Дніпровської міської ради на здійснення облаштування прибудинкової території за вказаною адресою на ім`я ОСОБА_1 . Доводи позовної заяви про винуватість відповідача в ДТП є безпідставними, оскільки не доведені належними та допустимими доказами. Також не доведено розміру завданої шкоди. Крім того, причіп до вантажного автомобілю, д/н НОМЕР_2 , застраховано полісом № ЕР-200463984 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Бондаренко О.Г. надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. за реєстровим № 15136, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10816585, та договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. за реєстровим № 15137, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10816717 (а.с. 14-18).

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 14 листопада 2019 року № 1015 надано дозвіл ОСОБА_3 на благоустрій території за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до план-схеми (додаток) за власні кошти (а.с. 22-23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території.

Згідно ст. 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

На підставі ч. 1 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» збитки, завдані об`єкту благоустрою в результаті порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» оцінка завданих збитків проводиться балансоутримувачем у разі протиправного пошкодження чи знищення елементів благоустрою.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» розмір відшкодування збитків, завданих об`єкту благоустрою, визначається балансоутримувачем за методикою визначення відновної вартості об`єктів благоустрою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо пошкодження чи знищення елементів благоустрою здійснюється балансоутримувачем у ході усунення аварії на власних інженерних мережах чи власних об`єктах або якщо особу, яка пошкодила чи знищила елементи благоустрою, не виявлено, відновлювальні роботи проводяться за рахунок власника об`єкта благоустрою.

Разом з тим, позивачем не доведено, що саме ним було здійснено облаштування прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 (встановлено обмежувальні стовпчики, тротуарну плитку та водостік) та не надано відповідного дозволу Дніпровської міської ради на здійснення облаштування прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я позивача.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч. 6 ст. 11 ЦК України).

За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Причіп до вантажного автомобілю, д/н НОМЕР_2 , застраховано полісом № ЕР-200463984 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», строк дії договору з 18.07.2020 року по 17.07.2021 року включно.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі.

Разом з тим, позивач позовних вимог до ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» не пред`явив.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч зазначеного, позивачем не надано жодних належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження наявності вини відповідача у завданні шкоди, а також розміру завданих збитків. Наданий позивачем відеозапис з камер спостереження не може вважатись належним доказом наявності вини відповідача в завданні шкоди в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд, перевіривши доводи позивача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-77, 80-81, 89, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2022 року.

Суддя Н.В. Басова