С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 6/760/91/22
В справі 2-2313/11
У Х В А Л А

І. Вступна частина

15 лютого 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення до виконання у справі №2-2313/10 позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року позов Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 76 277, 04 грн, судовий збір в розмірі 762,77 грн державного мита та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 жовтня 2013 року заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, а саме: зменшено суму заборгованості з 76 277,04 грн до 57 953,89 грн, судовий збір з 762,77 грн до 579,54 грн.

12 вересня 2016 року представник ПАТ «КБ «Надра» звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Свою заяву представник ПАТ «КБ «Надра» мотивував тим, що заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року в справ за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 жовтня 2013 року.

Заявник зазначав, що з метою отримання виконавчого листа 06 квітня 2016 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із відповідною заявою.

22 квітня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №2-2313/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в сумі 54 535 гривень 59 копійок, судового збору в розмірі 545,36 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи.

Проте, у вищезазначеному виконавчому листі встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа до 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2016 року заяву Уповноваженої особи Фонди гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. було задоволено та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого Солом`янським районним судом м. Києва 22 квітня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 54 535 гривень 59 копійок, судового збору в розмірі 545,36 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

27 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, та видачу дублікатів виконавчих листів, посилаючись на те, що право вимоги за зобов`язанням до ОСОБА_1 відступлені Заявнику, проте оригінал виконавчого листа Заявнику як новому кредитору передано не було.

17 березня 2021 року ухвалою суду вказану заяву задоволено частково. Стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» на стадії виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року в цивільній справі №2-2313/2010 позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, замінено на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус». В іншій частині відмовлено.

13 вересня 2021 року Заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення до виконання посилаючись на те, що право вимоги за зобов`язанням до ОСОБА_1 відступлені Заявнику, проте оригінали виконавчих листів Заінтересованій особі як новому кредитору передано не було.

Сторони, які брали участь у розгляді справи, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви виходячи з наступного.

Статтями 129 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13зазначено, що за змістом статті 512 ЦК України,статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року позов Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 76 277, 04 грн, судовий збір в розмірі 762,77 грн державного мита та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 жовтня 2013 року заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, а саме: зменшено суму заборгованості з 76 277,04 грн до 57 953,89 грн, судовий збір з 762,77 грн до 579,54 грн.

22 квітня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №2-2313/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в сумі 54 535 гривень 59 копійок, судового збору в розмірі 545,36 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи.

Проте, у вищезазначеному виконавчому листі було встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа до 08 жовтня 2014 року.

12 жовтня 2016 року ухвалою суду було поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого Солом`янським районним судом м. Києва 22 квітня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 54 535 гривень 59 копійок, судового збору в розмірі 545,36 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

17 березня 2021 року ухвалою суду вже було замінено сторону первісного Стягувача з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» на Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строку пред`явлення його до повторного виконання.

Так, державним виконавцем Солом`янський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у м. Києві 04 квітня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53688122 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

З відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження вбачається, що станом на день розгляду виконавче провадження № 53688122 є завершеним.

05 листопада 2020 року між Заінтересованою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» та Стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, відповідно до умов якого право вимоги до Позичальника за зобов`язанням передбаченим кредитним договором № 38/ЕМК/08/2008-980 від 19 лютого 2008 року, перейшло до Заінтересованої особи.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» у встановленому порядку набув прав Кредитора по відношенню до ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене заяву слід вважати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в цій частині.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо Стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року.

Згідно з ч. 3 ст. 23 цього Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що 03 грудня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

Як вище вказувалося, ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачала пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом року, отже, строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлювався з дня його повернення і становив один рік, тобто до 03 грудня 2019 року.

Стягувач вважає, що виконавчий лист №2-2313/11 від 22 квітня 2016 року було втрачено при пересилці.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку, що поважними для поновлення строку є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для Стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Новим Стягувачем жодних доказів на підтвердження обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення та слугували поважними підставами пропуску раніше поновленого строку, суду не надано, оскільки були пропущені ще первісним Стягувачем у 2019 році.

Крім того, вбачається, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа до дати звернення Стягувача до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення його строку для пред`явлення минуло більше 2 років, протягом яких первісний Стягувач не вчинив жодних дій щодо звернення рішення до примусового виконання.

Між тим, Стягувач не позбавлений можливості отримувати інформацію щодо стану виконавчого провадження та слідкувати за встановленими законодавством строками з метою забезпечення виконання рішення суду.

Таким чином, суду не було надано будь-яких доказів стосовно неможливості первісним Стягувачем своєчасного як отримання дублікату виконавчого документу, так і повторного пред`явлення його до виконання.

Вчинення таких дій є правом, а не обов`язком Стягувача, і законом визначений строк на реалізацію такого права, а зволікання з приводу здійснення цих дій з його боку є лише наслідком його недбалого ставлення до захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наведені у заяві Стягувачем обставини та причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та істотними для його поновлення та видачі дублікату виконавчого документа, оскільки вони ніяким чином не перешкоджали Стягувачу в отриманні своєчасної інформації щодо стану виконання виконавчого листа і повторному пред`явленні його до виконання, а в разі його втрати - видачі його дублікату в межах встановленого законом строку.

При цьому суд зважає на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Разом з тим, безпідставне та необґрунтоване поновлення процесуальних строків буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

З огляду на наведене, у задоволенні заяви в частині видачі дублікату та поновленні строку для його пред`явлення до виконання слід відмовити.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 55, 442, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд ухвалив:

1.Заяву задовольнити частково.

Стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в межах зобов`язання ОСОБА_1 передбаченим кредитним договором №38/ЕМК/08/2008-980 від 19 лютого 2008 року - замінити на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт».

В іншій частині відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: