Провадження №: 4-с/755/51/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

за участю:

представник заявника - Бабенка.С.С,

інші сторони до судового засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Апекс-Банк», Заступник начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінська Катерина Михайлівна, на дії державного виконавця,

встановив:

02 грудня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва через поштові засоби зв`язку надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє - адвокат Бабенко Сергій Сергійович, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Апекс-Банк», Заступник начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінська Катерина Михайлівна, на дії державного виконавця.

Представник заявника Бабенко Сергій Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення з даною скаргою.

Визнати протиправними дії та бездіяльність заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінської Катерини Михайлівни, щодо накладення арешту на зарплатний рахунок в банківській установі - АТ «Універсал Банк», , номер рахунку НОМЕР_1 .

Зобов`язати заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінську Катерину Михайлівну скасувати постанову про арешт коштів боржника від 05.08.2021 року у ВП № 52731460 та аналогічну постанову у ВП № 52731464 в частині накладення арешту на банківський рахунок НОМЕР_2 банківській установі - АТ «Універсал Банк», .

Скаргу обґрунтовано тим, що в провадженні заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінською К.М. перебувають на виконанні виконавчі провадження ВП № 52731460 та ВП № 52731464 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Апекс-Банк». В рамках даних виконавчих проваджень на рахунок UA 6483940, було накладено арешт згідно постанови заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінської Катерини Михайлівни від 05.08.2021 року.

Зокрема, арешт згідно постанови державного виконавця був накладений на рахунок НОМЕР_1 , рахунок зі спеціальним режимом використання, а саме зарплатно-картковий рахунок.

13 грудня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято скаргу до провадження та призначено судового розгляду та витребувано від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 52731460 та № 52731464 щодо розгляду даної скарги.

02 серпня 2022 року на адресу суду, на виконання ухвали від 13 грудня 2021 року, з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) надійшли засвідчені належним чином матеріали виконавчого провадження № 52731460 та № 52731464.

Представник заявника - адвокат Бабенко С.С. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у самій скарзі. Представник заявника просив звернути увагу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 року у цивільній справі №756/8815/20 з аналогічних правовідносин.

Заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Апекс-Банк», Заступник начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінська Катерина Михайлівна в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності стягувача представника Публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк», Заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінської Катерини Михайлівни.

Вислухавши пояснення представника заявника - адвоката Бабенка С.С., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, на примусовому виконанні державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської К.М. знаходяться виконавчі провадження ВП № 52731460 та 52731464 від 26.10.2016 року, відкрите держаним виконавцем Коломієць І.М. з примусового виконання виконавчого листа № 755/29834/14-ц, виданого 12.10.2016 року Апеляційним судом міста Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22360,02 та стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1991958,41 грн.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника, які містяться на банківському зарплатному рахунку, оскільки кошти, які надходять на зарплатний рахунок є єдиним засобом для існування, а тому вважає, що вказаними діями державного виконавця порушуються його права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, 26.10.2016 року з метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Коломієць І.М. на підставі виконавчого листа №755/29834/14, виданого 12.10.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за заявою стягувача ПАТ «Апекс-Банк» винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 52731460 та № 52731464.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

26.10.2016 року постановою Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інною Миколаївною накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження у виконавчих провадженнях № 52731460 та 52731464, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

26.10.2016 року на адресу Регіонального сервісного центру МВС України в місті Києві направлено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно даних АІС «Автомобіль» м.Києва станом на 28.01.2017 року транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

19.04.2017 року постановою Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інною Миколаївною об`єднано виконавчі провадження № 52731460 та № 52731464 у зведене виконавче провадження № 53806383.

19.04.2017 року ОСОБА_1 подав до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про зупинення вчинення виконавчих дій, яку обґрунтував тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року було відкрите касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Апекс - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічними позовами до Банку та зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року до закінчення касаційного розгляду.

21.04.2017 року постановою Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інною Миколаївною зупинено вчинення виконавчих дій до закінчення касаційного розгляду.

08.10.2019 року постановою Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інною Миколаївною поновлено вчинення виконавчих дій на підставі ч. 5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з ухваленням Касаційним цивільним судом Верховного Суду постанови по справі № 755/29834/14-ц від 08.05.2019 року, якою рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19.05.2016 та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 15.08.2056 року залишені без змін.

08.10.2019 року постановою Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інною Миколаївною накладено арешт на кошти боржника та накладено арешт на грошові кошти, що містять на будь-яких розрахункових депозитних та карткових рахунках в банківських та фінансових установах, та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на будь-яких розрахункових депозитних та карткових рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

На виконання постанови про арешт коштів ОСОБА_1 від 08.10.2019 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив про те, що згідно до гл.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004 року, арешт накладений в сумі 2216490,47 грн. На рахунках боржника ОСОБА_1 недостатньо коштів для виконання постанови.

30.08.2021 року представник заявника Бабенко С.С. звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про скасування постанови заступника начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінської Катерини Михайлівни про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчих проваджень ВП № 52731460 та № 52731464 - в частині накладення арешту на рахунок, що належить боржнику - ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Універсал Банк», рахунок НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Універсал Банк». Заява мотивована тим, що накладений арешт чинить перешкоди в розпорядженні ним коштами, що надходить на зарплатний рахунок, оскільки є єдиним засобом для його існування, обмеження заявника у праві користування такими коштами залишає його без жодних засобів існування.

Відповідно до довідки від АТ «Універсал Банк» від 16.08.2021 року № QEVR-2595, рахунок № НОМЕР_1 є спеціальним платіжним засобом до якого картка № НОМЕР_3 , відкритий у рамках договору про надання банківських послуг «Monobank» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), надходять у тому числі (але не виключно) й цільові виплати (заробітна плата).

Як убачається з виписки АТ «Універсал Банк» по картці № НОМЕР_3 від 16.08.2021 року, клієнт ОСОБА_1 у період 16.08.2021 - 16.08.2021 року отримав на картку № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_1 , заробітну плату від ТОВ «ЕСМЕРО СЕРВІС» в розмірі 3373,33 грн.

06.09.2021 року начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) І.Андрющенко листом за №74057 адвокату Бабенку С.С. надано відповідь про відсутність підстав для зняття арешту з майна, яка обґрунтована тим, що однією із підстав для зняття арешту з коштів боржника є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Крім того, адвокату Бабенку С.С. було роз`яснено положення ч. 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

18.09.2021 року постановою Заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінською Катериною Михайлівною звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та проводити стягнення з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання пропорційно в розмірі 40% до повного стягнення заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у сумі 2 216 750,27 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 905/361/19, від 24 лютого 2021 року у справі №756/1927/15, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VІІІ повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VІІІ).

Разом з тим, згідно з правовою позицією, визначеною в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 р. у справі № 756/1927/16-ц, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

У наявній в матеріалах справи виписці по картці/рахунку не зазначено, що вказаний рахунок є виключно зарплатним, оскільки, як вбачається з копії рахунку, рахунок має інші надходження платежів, а тому на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

З виписки вбачається, що картка/рахунок не свідчить про її віднесення до карток зі спеціальним чи обмеженим режимом використання.

Як вбачається зі змісту постанови про арешт коштів боржника, державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, зазначивши про неможливість накладення арешту на коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які, заборонено законом. При цьому, АТ «Універсал Банк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VІІІ покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Що стосується посилань представника скаржника адвоката Бабенка С.С. про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд повинен врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.04.2022 року у цивільній справі №756/8815/20, то суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якою касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича залишила без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року - без змін, дійшла наступних висновків, зокрема:

«99. Так, судами встановлено, що 06 лютого 2019 року та 16 березня 2020 року на підставі постанов приватного виконавця звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує у ПАТ «Донецькоблгаз», шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у розмірі 20 % до повного погашення загальної суми боргу зі щомісячним звітом підприємства про здійснення цих відрахувань.

100. Постановою приватного виконавця у виконавчому провадженні накладено арешт на грошові кошти боржника, які знаходяться на рахунку в АТ «Ощадбанк», призначеного для виплати заробітної плати.

101. Відповідно до довідки ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 22 червня 2020 року № 07/04-1527 на підставі виконавчих проваджень із заробітної плати боржника щомісячно проводяться утримання на підставі виконавчих документів в розмірі 20 % заробітної плати і лише після проведення утримань на картковий рахунок боржника в АТ «Ощадбанк», перераховується заробітна плата.

102. Божник надав приватному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є його заробітною платою, яка розміщена на рахунку призначеному для зарахування заробітної плати, однак приватний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв.

103. При цьому державний виконавець у касаційній скарзі не посилається і судами не було встановлено, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою. Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.»

Таким чином, приймаючи до уваги правові позиції, викладені Верховним Судом щодо вказаних правовідносин, судом встановлено, що відкритий боржником рахунок у АТ «Універсал Банк», на який зараховується його заробітна палата, не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, при цьому кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо) та набули статусу вкладу.

Облік сум на рахунках органів державної виконавчої служби та приватних виконавців регулюється положеннями статті 44 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Орган державної виконавчої служби щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі N 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

З установлених судом обставин вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Крім того, як зазначено в довідках банку на вказані рахунки може бути зарахована не тільки заробітна плата, а й всі інші виплати (перекази).

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі N 905/361/19 (провадження N 12-28гс20).

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт на рахунки боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому висновок представника скаржника про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15 та Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 у справі № 756/1927/15-ц.

Оцінюючи доводи і аргументи учасників справи, а також надані учасниками справи докази, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТорія проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог та правомірність дій державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки під час вчинення дій у виконавчих провадженнях ВП № 52731460 та №52731464, які в подальшому були об`єднанні у ВП № 53806383, які оскаржуються, Заступник начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінська Катерина Михайлівна діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови про арешт коштів боржника від 05.08.2021 року у виконавчому провадженні №52731460 та постанову про арешт коштів боржника від 05.08.2021 року у виконавчому провадженні №52731464, винесені заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ясінською Катериною Михайлівною.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Апекс-Банк», Заступник начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ясінська Катерина Михайлівна, на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 23.08.2022 року.

Суддя: І.В.Коваленко