ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м.Суми

Справа №581/731/21

Номер провадження 22-ц/816/613/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Сізова Д.В., в приміщенні Липоводолинського районного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що вона працює на посаді начальника Липоводолинського відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Роменського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області з 03 березня 2021 року по теперішній час. Наказом відповідача від 08 грудня 2021 року № 525-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » її фактично відсторонено від роботи з підстав того, що вона відмовилася проводити щеплення від ГРВІ COVID -19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2.

Вважає, що дії відповідача вчинені всупереч Конституції України, трудового законодавства України, зокрема: ст. 46 КЗпП України, ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, яка вказує на необхідність попередження працівника не пізніше ніж за два місяці щодо істотної зміни умов праці. Зауважує, що в трудовому договорі та інших документах, що укладені з відповідачем та стосуються сфери трудового права, відсутній обов`язок позивача робити, час від часу, профілактичні щеплення від коронавірусної хвороби COVID -19. Вказує на відсутність передбаченого ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби лише за наявності якого працівника можна не допустити до роботи. Доводить, що ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та наказ МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» є такими, що не відповідають статті 24 Конституції України.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати протиправною діяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області щодо відсторонення від роботи позивачки за відсутності профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та скасувати даний наказ; виплатити середню заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 08 грудня 2021 року по день поновлення на роботі.

Липоводолинський районний суд Сумської області ухвалою від 27 січня 2022 року закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вона працює на посаді начальника Липоводолинського відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Роменського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.

Вважає, що даний спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Вважає, що підлягає застосуванню правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/6612/17 (провадження № 11-1196апп18).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі пов`язаний з проходженням служби в державному органі, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 працює на посаді начальника Липоводолинського відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Роменського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області з 03 березня 2021 року (а. с. 25-29).

Наказом відповідача від 08 грудня 2021 року № 525-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » її відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 грудня 2021 року до усунення причин, що зумовили відсторонення (а. с. 31).

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу» цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 667 за змінами, державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 03 березня 2021 року працює на посаді начальника Липоводолинського відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Роменського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, що підтверджується копією трудової книжки, вона є державним службовцем, їй присвоєно відповідний ранг державного службовця в межах категорії посад «Б». Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому оскаржує наказ про відсторонення її від роботи, тобто даний спір пов`язаний з проходженням публічної служби, тобто є публічно-правовим.

А тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що даний спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Стосовно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/6612/17 (провадження № 11-1196апп18), колегія суддів зауважує, що правовідносини у справі № 520/6612/17 не є аналогічними правовідносинам у справі, ухвала в якій переглядається.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 січня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко