Справа № 214/4840/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., позивачки - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2021 року вказану позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без її участі не надходило. Відзиву надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованого 02 листопада 2010 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 1168 (а.с.15).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованого 20 червня 2018 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1006 (а.с.17).
Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управлення юстиції у Дніпропетровській області від 18 червня 2018 року, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-3002/11, виданого 13 березня 2012 року (а.с.13).
Після смерті ОСОБА_4 17 липня 2018 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 337-2018 (а.с.12).
Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 01 лютого 2019 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколовою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-137, спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітній син ОСОБА_2 . Спадщина складається з Ѕ частки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 27 травня 1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно з розпорядженням за № С-804 від 02 квітня 1998 року та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" в книзі № 153П-191, належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах кожному. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 фактично спадщину прийняла мати ОСОБА_6 , але юридично не оформила своїх прав. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , спадкоємцем якої на підставі заповіту був її онук ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину Ѕ частки квартири не видане (а.с.9, 16).
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 лютого 2019 року, Ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 01 лютого 2019 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколовою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-137 (а.с.6).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач стверджувала, що нею понесені витрати на сплату комунальних послуг за утримання спадкового майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 , AT "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" - 1742,5 грн., ТОВ "Дніпропетровськгаз Збут" - 594,09 грн., КП « Кривбасводоканал» - 3742,97 грн., AT Криворізька теплоцентраль- 6 195,63 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОСЕРВІС-КР"- 2 396,97 грн., ТОВ "ЕКОСПЕЦТРАНС" - 338,7 грн.
Заявляючи вказані вимоги, позивач стверджувала, що відповідач ОСОБА_3 є рідною донькою померлого ОСОБА_4 і успадкувала Ѕ частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , а отже зобов`язана нести витрати по утриманню вказаного майна нарівні з іншим співвласником - неповнолітнім сином позивачки.
Згідно ч.1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину, виданого 01 лютого 2019 року за № 1-137, спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є малолітній син ОСОБА_2 , спадщина якого складається з Ѕ частки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, свідоцтво про право на спадщину на іншу Ѕ частку квартири не видавалось.
Позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема наявності будь-яких родинних відносин померлого ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 , а також доказів прийняття відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Позивачем також не надано жодних належних та допустимих доказів понесених витрат на сплату комунальних платежів за утримання квартири та витрат на поховання.
При цьому, суд сприяв позивачу у реалізації його права на ефективний судовий захист, надавши час для усунення недоліків позовної заяви, проте позивачем докази до суду надані не були, клопотань про їх витребування не заявлено.
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів не підлягають задоволенню, через їх безпідставність та недоведеність.
Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.
Керуючись, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89,141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити в повному обсязі.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено та підписано 09.08.2022 року.
Суддя: М.Д. Власенко