Справа № 463/1705/22
Провадження № 2/463/988/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Орловської К.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича, третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановичапро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 13 січня 2022 року зареєстрований в реєстрі за №1731 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості за Кредитним договором №200318497 від 10.08.2015 року в розмірі 25456,16 грн. Крім того, просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов мотивує тим, що13 січня 2022 рокуза заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс»приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуЗолотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером№1731 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості за Кредитним договором №200318497 від 10.08.2015 року в розмірі 25456,16 грн.

27.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68385334 з примусового виконання виконавчого напису№1731від13 січня 2022 року.

Про наявність оскаржуваного виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження позивач дізнався після моніторингу інформаційного порталу «ДІЯ».

Оскаржуваний виконавчий напис №1731 від 13 січня 2022 рокувважає вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написівнотаріусами, що потягло за собою неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору. Зокрема, такий вчинено з порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу IIПорядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зазначив, що позивач жодного відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс»не має, жодного кредитного чи іншого договору з ним чи іншою Банківською установою ніколи не укладав, будь-яких інших документів не підписував. А відтак вважає, що приватним нотаріусом не з`ясовано наявності правових підстав для вчинення виконавчого напису. Більше того, на думку сторони позивача, приватним нотаріусом не дотримано вимог законодавства щодо перевірки подачі стягувачем на обгрунтування стягнення документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції, що відповідає положенням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2), оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинено 13 січня 2022 року, тобто уже після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. До вказаного висновку позивач приходить ще й з урахуванням того, що відповідних копій таких документів позивачу для ознайомлення представлено не було.

Зважаючи на вищенаведені обставини та порушення, позивач вважає, що наявні усі підстави вважати, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням умови, передбаченої статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема щодо вчинення такого, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Оскільки позивач оспорює в судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повністю, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.

Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 04.03.2022 року.

Ухвалою судді від 09.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі без виклику сторін у справі. Крім того, залучено до участі в справі в статусі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича. А також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича належним чином засвідчені копії: виконавчого напису, вчиненого 13 січня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі за №1731, а також документів, які подавались Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» для вчинення виконавчого напису, вчиненого 13 січня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі за №1731.

Ухвалою суду від 09.03.2022 року в порядку забезпечення позову зупинено стягненняза оскаржуваним виконавчим написом№1731 від 13 січня 2022 року.

Крім того, всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого ОСОБА_1 позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, відзиву на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог чи заяви про визнання позову на адресу суду не скерував. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 13 січня 2022 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером№1731 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості в розмірі 25456,16 грн.

Копія оскаржуваного виконавчого напису позивачем до матеріалів справи не додана, у зв`язку з відсутністю в нього такого. А також така не надана і приватним нотаріусом на вимогу суду.

На підставі вказаного виконавчого напису №1731 від 13 січня 2022 рокуприватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Романом Івановичем було розпочато виконавче провадження ВП №68385334, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2022 року.

Згідно долученої позивачем до матеріалів справи копії постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №68385334від27.01.2022 року встановлено, що оскаржуваним виконавчим написом№1731 від 13 січня 2022 року було вирішено стягнути з ОСОБА_1 , який є боржником за договором №200318497 від 10.08.2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №7 БМ від 20.07.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ», та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінансова-правова група Лекс», заборгованості за договором №200318497 від 10.08.2015 року. Строк платежу за договором №200318497 від 10.08.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.08.2015 року по 16.11.2021 року. Сума заборгованості становить 24606,16 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 8072,86 грн., простроченої заборгованості за нарахованими доходами - 16533,30 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума до стягнення - 25456,16 грн.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність з`явлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушення процедури вчинення такого та пропуском 3-річного строку. Крім того, позивач оспорює суму заборгованості, зазначену у виконавчому написі, та вважає таку неправомірною.

Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного.

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності до правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), яка відступила від висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних про те, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Відтак Велика Палата Верховного Суду відступивши від цього висновку, вважає, що зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

В частині підтверджуючих безспірність заборгованості документів, що передбачені Переліком також потрібно зазначити і про наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

А відтак вказане свідчить про те, що нотаріус, вирішуючи питання про вчинення виконавчого напису, здійснює таке на підставі документів, наданих не лише однією стороною, стягувачем, і при необхідності зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Зазначене відповідає позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, висловлені у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20 (провадження №61-15111св21). Зокрема, згідно положень п.п.53-55 вказаної постанови, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до правового висновку, висловленого у п.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Як встановлено судом з матеріалів справи по оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса стягується з позивача заборгованість на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс». Поряд з цим, відомостей на підтвердження того, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс» існували зобов`язання, в тому числі кредитні, суду не представлено. Як іне надано суду доказів на підтвердження відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» права вимоги до ОСОБА_1 , за наявності таких. А відтак з урахуванням наведеного суд надає віри в цій частині поясненням позивача про те, що жодного відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» не має, жодного кредитного чи іншого договору з ним чи іншою Банківською установою не укладав, будь-яких інших документів не підписував.

Більше того, суд, перевіряючи правильність застосування нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», приходить до висновку про те, що у зв`язку із непредставленням суду вищезазначених документів, а також інших документів, які мають важливе значення для встановлення обгрунтованості заявлених стягувачем вимог (наприклад детальний розрахунок заборгованості тощо), на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто відсутні відомості про те, чи існувала така заборгованість взагалі, в тому числі і в розмірі зазначеному в оскаржуваному виконавчому написі. Крім того, нотаріусом не перевірено дотримання стягувачем права позичальника на захист його інтересів, а саме: чи направлено стягувачем позичальнику повідомлення про наявність заборгованості та необхідність її погашення, а також факт отримання такого повідомлення позичальником (повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання). Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом лише після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Так як про протилежне сторона відповідача та приватний нотаріус суд не повідомляли, а також відповідних доказів на спростування зазначених обставин суду не представили, то, на думку суду, вказані порушення свідчать про те, що у справі відсутні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника - позивача ОСОБА_1 . А оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом без представлення підтверджуючих безспірність заборгованості документів, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції передбаченій постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Зважаючи на вищенаведені обставини, а також враховуючи відповідну пасивну поведінку відповідача ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс» та приватного нотаріуса, вважає суд правдивими і такими, що відповідають обставинам справи та наявним в ній матеріалам, покликання позивача про вчинення виконавчого напису з пропуском 3-річного строку давності. Оскільки жодних документів на спростування вказаних покликань стороною відповідача ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс» не представлено та клопотань про їх витребування суду не заявлено.

Зважаючи на вищенаведені та встановлені в ході розгляду справи порушення в сукупності суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню, однак частково.

Задовольняючи позов частково суд приходить до висновку, що слід задовольнити вимоги заявлені до належного відповідача ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс»та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 13 січня 2022 року зареєстрований в реєстрі за №1731 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості за Кредитним договором №200318497 від 10.08.2015 року в розмірі 25456,16 грн.

Поряд з цим в задоволенні вимог до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича слід відмовити у зв`язку із неналежністю відповідача приватного нотаріуса в даній справі. До вказаного висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 12 листопада 2020 року у справі №200/3452/17 (провадження №61-18790св19), від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19) та від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19).

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс»на користь позивача судовий збір на загальну суму 1488,60 грн., з яких 992,40 грн. сплачені за подання позовної заяви, 496,20 грн. - заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355ЦПК України,ст.ст.15,16 ЦК України, ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат", суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича, третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 13 січня 2022 року зареєстрований в реєстрі за №1731 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості за Кредитним договором №200318497 від 10.08.2015 року в розмірі 25456,16 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс»на користь ОСОБА_1 1488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок) судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом та заявою про забезпечення позову.

В задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича - відмовити

Текст рішення складений та підписаний суддею - 25.07.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова-правова група Лекс», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Толстого Льва, 33, офіс 75, );

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, місцезнаходження: 01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 16/3;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович, місцезнаходження:79013, Львівська обл., м. Львів, вулицяВербицького М., 12/1, тел./факс НОМЕР_2 , моб. НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя: Мармаш В.Я.