ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 395/938/21

провадження № 22-ц/4809/776/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Дьомич Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес»,

відповідачі: Новомиргородська міська рада,

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

третя особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області (суддя Забурпнного Р. А.) від 31 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» звернулося в суд з позовом до Новомиргородської міської ради, Головного управляння Держгеокадастру у Кіровоградській області, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 07 грудня 2020 року № 1117 «Про надання дозволу на розроблення проєкту, щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 », скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області закрити поземельну книгу щодо земельної ділянки.

Звертаючись до суду, позивач вказав, що 15 червня 2006 року між співвласниками майна, що належить на праві спільної часткової власності, в особі голови комітету спілки ОСОБА_2 , та ТОВ «Прогрес», в особі директора Зубалія А. П., укладено договір оренди майна строком на 10 років на суму 1280849 грн, зокрема одним з об`єктів оренди є майданчик для зберігання сільськогосподарської техніки.

07 грудня 2020 року Туріянська сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області прийняла рішення № 1117 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».

На підставі цього дозволу сформовано земельну ділянку, відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру з присвоєнням їй кадастрового номера :03:000:0014.

Частково земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0014, яка виділена згідно з проєктом землевідведення для ведення особистого селянського господарства і передачу у власність гр. ОСОБА_1 , накладається на земельну ділянку на якій знаходиться нерухоме майно співвласників майна, яким користується ТОВ «Прогрес» згідно з договором оренди від 16 червня 2006 року та додатковою угодою від 15 червня 2016 року.

Позивач стверджує, що він, як користувач нерухомого майна, має право користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване, однак відведена на підставі оскаржуваного рішення Туріянської сільської ради земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку, якою користується позивач, а отже порушує його право володіння майном.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2022 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, вирішено питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду.

Суд мотивував своє рішення тим, що з огляду на зміст ч. 1 ст. 22, п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України та суб`єктний склад учасників цієї справи її належить розглядати в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзивів на неї

У поданій до суду апеляційній скарзі представник позивача адвокат Ляшенко Гаркуша О. В. просить скасувати ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2022 року, а справу направити до того самого суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що висновок суду про неналежність справи до юрисдикції загальних судів є хибним так, як суд неправильно визначився із суб`єктним складом сторін у цій справі. Позивач вважає, що можливе рішення суду про скасування оскаржуваного рішення Туріянської сільської ради від 07 грудня 2020 року № 1117 вплине на законні інтереси ОСОБА_1 , якій цим рішенням надано дозвіл на відведення земельної ділянки на місцевості, це рішення нею реалізоване. У випадку позитивного рішення суду ОСОБА_1 втратить можливість завершити розпочатий нею процес приватизації сформованої земельної ділянки.

Звертаючись до суду, позивач не пред`явив вимог до ОСОБА_1 , але згодом змінив свою позицію і неодноразово клопотав перед судом про її залучення як відповідача. Однак суд ці клопотання проігнорував.

З огляду на це дійсний склад учасників спору справа не належить до юрисдикції господарських судів.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

До Кропивницького апеляційного суду надійшов відзив Новомиргородської міської ради на апеляційну скаргу в якому висловлено судження про те, що з огляду на суб`єктний склад сторін у справі та предмет спору вона належить до юрисдикції господарських судів.

Інші учасники справи своїм правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Позиції учасників справи, висловлені у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Представник позивача ТОВ «Прогрес» - адвокат Ляшенко-Гаркуша О. В. підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення стосовно викладених у скарзі доводів.

Відповідачі по справі, Новомиргородська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, а також третя особа ОСОБА_1 , повідомлені судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи, але явку своїх представників в судове засідання апеляційного суду не забезпечили.

Оскільки відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про розгляд справу за їх відсутності.

Встановлені судом і неоспорювані обставини справи

Позивач не погоджується з оскаржуваним ним в судовому порядку рішенням Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 07 грудня 2020 року № 1117 «Про надання дозволу на розроблення проекту, щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 », вважає його незаконним.

Позивач також вважає, що відсутні законні підстави для формування та реєстрації земельної ділянки площею 1,8374 для ведення особистого селянського господарства, якій присвоєно кадастровий номер 35238876:03:000:0014, оскільки вона сформована за рахунок частини земельної ділянки, якою користується позивач на підставі договору.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції вважав, що позивач неправильно визначив юрисдикційну належність справи та помилково звернувся з позовом до суду в порядку цивільного судочинства, в той час, як між сторонами по справі виник спір, який належить вирішувати в порядку господарського судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції є передчасним та необґрунтованим.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення першої інстанції (ухвала) не відповідає.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Тожнормами ст. 55 Конституції України, а також ст. 15, ст. 16 ЦК України кожній особі гарантується право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на це вважається «судом, встановленим законом» лише той судовий орган, котрий має відповідну юрисдикцію щодо розгляду та вирішення конкретної справи.

Своєю чергою судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справах № 729/608/17 та № 352/1414/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18 та інших.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Натомість згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

У цій справі, яка переглядається в апеляційному порядку, Кропивницький апеляційний суд вже висловив свою позицію про приватноправовий характер спору, який підлягає розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства (див. постанову суду від 05 квітня 2022 року).

Суд першої інстанції виходив з того, що сторони у справі (позивач та відповідачі) є виключно юридичні особи, а тому справа належить до юрисдикції господарських судів.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

Одним із завдань підготовчого провадження у цивільному процесі є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу (п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2022 року до завершення підготовчого провадження представник позивача звернувся до суду в порядку ч. 1 ст. 51 ЦПК України з клопотанням про залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_1 .

Вказане клопотання представник позивача підтримав у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції, що підтверджується протоколом підготовчого засідання від 31 травня 2022 року (Т. 2, а. с. 216 218), але суд його фактично не розглянув і процесуального рішення щодо нього не ухвалив.

Крім того, позивач раніше подавав до суду аналогічну заяву про залучення до справи співвідповідача ОСОБА_1 (заява від 25 листопада 2021 року, Т. 2, а. с. 38 39), яка судом розглянута не була.

Таким чином, суд остаточно не вирішив питання про склад учасників судового процесу, а саме сторін по справі, тобто він неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а отже завчасно дійшов висновку про належність справи до юрисдикції господарських судів за суб`єктною ознакою сторін у справі.

Маючи сумніви щодо належності справи до юрисдикції загальних судів, яка ґрунтувалася на тому, що сторонами у справи є лише юридичні особи, суд мав розглянути і вирішити по суті неодноразово заявлене клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача фізичну особу, ухваливши з цього питання відповідне процесуальне рішення. Вирішення цього питання матиме істотне значення для правильного визначення юрисдикційної належності справи.

Постановлення судом ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України являється підставою для скасування такого судового рішення і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» задовольнити.

Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2021 року скасувати, а справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2022 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

Л. М. Дьомич