Єдиний унікальний номер 341/404/22
Номер провадження 2/341/252/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 травня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй належить квартира АДРЕСА_1 . Окрім неї в цьому будинку реєстрований відповідач, але у ньому не проживає більше десяти років. Відповідач ніякої участі в утриманні житла не бере, не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали надіслано сторонам. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 06 травня 2022 року сторони не з`явились.

Представник позивачки ОСОБА_3 06 травня 2022 року подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позові, просить суд їх задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 22).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а. с. 19). Крім того, надіслано копію позову й ухвалу про відкриття провадження на адресу місця реєстрації відповідача.

Таким чином, відповідач вважається повідомленим належним чином.

Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивачка та відповідач повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Ухвалою суду від 06 травня 2022 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до договору купівлі-продажу 2/3 частки квартири від 26 лютого 2020 року, позивачці належить квартира АДРЕСА_1 (а. с. 12-13).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка успадкувала 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 43,6 м2 і житловою площею 27,9 м2, яка розташована за адресою по АДРЕСА_2 (а. с. 7).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16 листопада 2021 року № 195, підтверджується те, що відповідач дядько позивачки та зарестрований за адресою по АДРЕСА_2 , однак з 2012 року не проживає за вказаною адресою (а. с. 9).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Статтею 41 Конституції України та статтею першою Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Поняття права власності визначено статтею 316 ЦК України, згідно з якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною другою статті 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Так, статтею 72 ЖК України передбачено визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що, оскільки відповідач відсутній у вищевказаному житловому приміщенні без поважних причин більше одного року, але будучи зареєстрованими у цьому житловому приміщенні, перешкоджає позивачці належним чином використовувати свої права власниці на це житло, то ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням. Та обставина, що крім позивачки зареєстрований відповідач, обмежує право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження її майном.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтями 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки суд достовірно встановив, що відповідач за адресою по АДРЕСА_2 , не проживає, не сплачує коштів за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачкою спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом немає. Реєстрація відповідача у цій квартирі створює перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном, збільшуючи витрати на утримання житла.

Таким чином, наявні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване по АДРЕСА_2 .

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Крім того, необхідно зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача на користь позивачки.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись статтями 16, 316, 317, 319, 321, 346, 386, 391 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273-280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його скасування.

Повний текст рішення складено 06 травня 2022 року.

Сторони:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Микола МЕРГЕЛЬ