Справа № 185/5509/22
Провадження № 2/185/2714/22
у х в а л а

01 серпня 2022 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Перекопський М.М., перевіривши на відповідність вимогам Цивільного процесуального кодексу України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте позивачем разом із вказаною позовною заявою подано до суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі того, що він не має жодного доходу.

Розглянувши вказане клопотання, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч.1,2 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

На підтвердження тієї обставини, що позивач не має жодного доходу ним подано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 14.07.2022 року, проте вказані відомості датовані періодом з 4 кварталу 2021 року по 1 квартал 2022 року, що порушує приписи п.1 ч.1 ст.8 зазначеного вище Закону, тобто подані не за період попереднього року, а саме з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Верховний Суд в своїй ухвалі про відмову у звільненні від сплати судового збору та поверненні касаційної скарги від 18 жовтня 2019 році у справі №215/5427/18 зазначив, що суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас, конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком Суду, а правом за певних обставин. Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставин, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, а надані скаржником докази на підтвердження скрутного матеріального стану повністю не відображають розмір доходів скаржника за попередній 2018 календарний рік.

Також позивачем надано суду довідку про відсутність у нього будь-яких субсидій, соціальних виплат або пільг.

Проте вказаний доказ не може належним чином підтвердити зазначений позивачем факт про відсутність у нього будь-якого доходу чи скрутного матеріального становища, у зв`язку із чим вважаю за неможливе брати його до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги зазначені норми чинного законодавства, правові позиції Верховного Суду, незазначення позивачем жодних інших підстав для звільнення його від сплати судового збору за подання вказаного позову та недоведеність вказаних підстав, а також той факт, що позивачем не надано суду передбачені законом докази, які б підтверджували факт перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, вбачаю за необхідне залишити дану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для надання необхідних доказів або зазначення інших підстав для звільнення його від сплати судового збору.

У разі відсутності необхідних доказів або незазначення інших підстав для звільненя позивача від сплати судового збору, позивачу слід надати суду докази сплати судового збору відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст.4 вказаного Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 зазначені дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, ним має бути сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн (992,40 грн + 992,40 грн) відповідно до зазначених вище приписів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175,177,185,260 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: М. М. Перекопський