Справа № 457/541/22
провадження №2/457/187/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.,

при секретарі Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач мотивує позов тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно будинкової книги та копії паспорта, у даній квартирі зареєстрований відповідач, з яким вона перебуває у шлюбі. У квартирі ОСОБА_3 не проживав більше 10 років, оскільки проживає постійно у Федеративній Республіці Німеччина. Окрім цього зазначає, що факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується відповідним актом, де вказано що в період з січня 2017 року по червень 2022 року ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. У заяві вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задоволити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засідання встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 06 грудня 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 4606, ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 грудня 2004 року, об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 належить на право власності ОСОБА_1 .

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі.

Відповідно до акту про фактичне проживання особи від 18 червня 2022 року № 10, складеним Головою правління Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Хата Крайня», у квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок обстеження виявлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично (за період з січня 2017 року по червень 2022 року) не проживає за даною адресою.

Згідно з ст.47 Конституції Українигарантовано кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. 3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм статтей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Положення ч.2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Стаття 71 ЖК України передбачає, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем своєї реєстрації з 2017 року, не проживаює понад встановлені строки в житловому приміщенні, в яким позивачка володіє на праві власності, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: В. І. Марчук