печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Остапчук Т.В. при секретарі Луста В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в березні 2021 р. звернулась до суду з позовом до АТ КБ ПРИВАТБАНК про визнання недійсним кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину. В судове засідання не з`явилась, просила розглядати в її відсутність. Представник відповідача проти позову заперечує, надав відзив, зазначив, що Позивачем зазначено, що між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір який складається з єдиного документу - Анкети-заяви. Жодних реквізитів даного договору, а також дати його підписання Позивачем в позовній заяві не зазначено. Не подано ним навіть і копії самої Анкети-заяви. Враховуючи вищесказане, ані суд, ані Відповідач не в змозі зрозуміти про який саме документ йдеться в позовній заяві. Також оскільки сам Позивач не зазначив жодних конкретних посилань, не зрозуміло який саме розділ/пункт/графу необхідно визнати недійсним. Стосовно правових наслідків недодержання вимоги щодо письмової форми правочину встановлюється наступне: Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦКУ). При цьому хочемо ще раз звернути особливу увагу суду на той факт, що Позивачем було зазначено що єдиним документом, який складає кредитний договір є Анкета-заява, яку він підписав та подав до Банку. Оскільки даний документ має письмову форму, визнання недійсним кредитного договору або його частини з наведеної вище підстави не є можливим. Позивачем, знову ж таки, всупереч ст. 80 та 81 Цивільного процесуального кодексу України не подано ані договору, на підставі якого йому було видано кредитні кошти, ані виписки по рахунку, з якої б можна було б встановити наявність заборгованості та взагалі на підставі якого договору дана забор¬гованість виникла. Більше того, ним не подано жодного розрахунку, який на його думку був би вірним. Навпаки, Позивач, всупереч вимогам чинного законодавства вимагає, щоб відповідний розрахунок був зроблений судом. Отже, враховуючи все вищесказане, дана вимога не повинна бути задоволена Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 30.3.2022 р.відкрито провадження по справі в порядку загального провадження. Ухвалою суду від 07.06.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого. Позивачем зазначено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею укладено Договір, згідно з якими, позивач отримаа кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, проте не наданого жодної ідентифікуючої ознаки, який саме договір, від якого числа. Відповідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України: «Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.» Ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. За ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків. Стаття 627 ПК передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ІІК Укпаїни зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладання Договору про надання банківських послуг передбачає, насамперед, проходження ідентифікації клієнта, заповнення ним анкетних даних, ознайомлення його з банківськими послугами та продуктами. Укладання Договору про надання банківських послуг, тобто приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, можливе й без отримання будь-яких платіжних карток (кредитних, соціальних, пенсійних, для виплат). Тобто, спочатку особа оформлює Заяву у вигляді Анкети-Заяви, а потім - у випадку необхідності, отримує картку, яка їй необхідна. Проте позивачем не надано, жодної ідентифікуючої ознаки,який саме кредитний договір був укладений, відповідач у відзиві на позовну заяву. Таким чином, Позивач не надала суду жодних доказів, того, що вона уклада кредитний договір з відповідачем. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Ч. 1 ст.215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано жодних доказів, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір та які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».Відповідно підстави для визнання договору недійсним в чатині, відсутні. Керуючись ст.203.215 ЦК України ,ст..ст. 12,13,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду.

Суддя Остапчук Т.В.