Справа № 522/3694/16-ц
Провадження № 4-с/522/73/22
УХВАЛА

02 серпня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення скарги у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули Вадима Андрійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , третя особа Державне підприємство «Сетам» регіональна філія Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули В.А., у якій просить суд:

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули В.А., в межах ВП № 67874070 в частині передачі на реалізацію до ДП «Сетам» квартири АДРЕСА_1 із зареєстрованою неповнолітньою особою та без необхідного попереднього дозволу органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону;

- визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули В.А., в межах ВП № 67874070 в частині не внесення всіх дій (даних) до автоматизованої системи виконавчого провадження;

- визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули В.А., в межах ВП № 67874070 в частині не додержання вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не направлення боржнику постанов та інших документів виконавчого провадження;

- визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули В.А., в межах ВП № 67874070 в частині не винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника відповідно до ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом зі скаргою скаржником подано до суду заяву про забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна через заборону приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Крецулі В.А. здійснювати продаж цього майна (квартири: за адресою: АДРЕСА_2 ) на електронних торгах за лотом № 514478. Заяву обґрунтовано тим, що квартира АДРЕСА_3 передана на реалізацію з грубим порушенням вимог закону та до прийняття судом рішення за результати розгляду цієї скарги, що призведе до порушення права ОСОБА_1 як власника майна та неповнолітньої особи ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який має право користуватися вказаною квартирою. У зв`язку з чим, просить суд зупинити реалізацію майна.

Надавши належну правову оцінку підставам, якими заявник обґрунтовує подану ним заяву, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі ст. 14 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Отже, положення ст.149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому ст.ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки відповідно до положень вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного чи приватного виконавця.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 752/26606/18.

Так, п.п. 5,6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також при оскарженні виконавчого документа.

Поряд з цим відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі 310/9167/20 недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

На стадії виконавчого провадження виконавчий документ виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.

При цьому обраний заявником спосіб «забезпечення скарги» фактично зупиняє виконання судового рішення у справі № 522/3694/16-ц.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-450, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули Вадима Андрійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , третя особа Державне підприємство «Сетам» регіональна філія Одеської області відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик