Справа № 159/6642/21
Провадження № 2/159/226/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Волинської обласної прокуратури (Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15) про зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Волинської обласної прокуратури про зняття арешту з нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що позивач, на підставі розпорядження Ковельської райдержадміністрації від 22.06.2007 року №358, є власником земельної ділянки площею 2500 кв.м., кадастровий номер :04:002:0436, що розташована у житловому масиві НВО «Трави» Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області з цільовим призначенням (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №064877, виданим 01.08.2007 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №25.

У жовтні місяці 2021 року, під час оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, позивачу стало відомо, що на вищевказану земельну ділянку у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 06.01.2011 року зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження: 10697351. Підставою реєстрації обтяження слугувала постанова про накладення арешту на майно, б/н, 04.01.2011 року, винесена Волинською міжрайонною природоохоронною прокуратурою.

З постанови слідчого Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури Хомича С.С. від 04.01.2011 року про накладення арешту на майно встановлено, що арешт на земельну ділянку ОСОБА_1 , яка розташована в житловому масиві НВО «Трави» в межах Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, накладено у рамках кримінальної справи № 51-016-10.

Постановою Волинського міжрайонного природоохоронного прокурора Хвищука В.О. у листопаді місяці 2010 року порушено кримінальну справу за фактом перевищення службовими особами Ковельської районної державної адміністрації своїх службових повноважень, що заподіяло тяжкі наслідки, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, та присвоєно даній кримінальній справі № 51-016-10.

На підставі постанови слідчого Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури Хомича С.С. від 04.01.2011 року про накладення арешту на майно, реєстратором Волинської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 06.01.2011 року до відповідних державних реєстрів внесено запис про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна (об`єкт обтяження: земельна ділянка, Волинська область, Ковельський район, с. Дубове, кадастровий номер ::04:002:0436), власником якого є ОСОБА_1 . 03.11.2011 року слідчим Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури Хомич С.С. винесено постанову про порушення кримінальної справи, об`єднання її з іншою справою, прийняття її до свого провадження та закриття кримінальної справи за окремим епізодом, якою постановлено порушити кримінальну справу щодо колишнього начальника управління Держкомзему у Ковельському районі Волинської області ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та об`єднати її з кримінальною справою №51-016-10, присвоївши об`єднаній кримінальній справі №51-016-10.

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №1/0306/344/11 (провадження №1/0306/19/12), за результатами розгляду кримінальної справи № 51-016-10, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначено йому покарання, від відбуття якого звільнено на підставі п. «ґ» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2011 році» №3580 від 08.07.2011 року.

Питання скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_1 у судовому засіданні при розгляді вказаної кримінальної справи не вирішувалося.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.08.2012 року у справі за позовом Волинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Дубівської сільської ради Ковельського району до ОСОБА_1 , Ковельської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держкомзему у Ковельському районі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та визнання незаконним і скасування розпорядження Ковельської районної державної адміністрації в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.10.2021 року, обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 існує та ніким не скасовано.

На підставі викладеного, позивач просила зняти арешт з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10697351; зареєстровано: 06.01.2011 року за № 10697351; реєстратором: Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, б/н., 04.01.2011 року, Волинська міжрайонна природоохоронна прокуратура; об`єкт обтяження: земельна ділянка, Волинська область, Ковельський район, с. Дубове, кадастровий номер: :04:002:0436; власник: ОСОБА_1 ; обтяжувач: Волинська міжрайонна природоохоронна прокуратура. Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

24.11.2021 року Волинською обласною прокуратурою подано відзив на пред`явлений позов, зі змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає. Вказуває на те, що арешт на спірне майно зареєстровано 06.01.2011 року реєстратором - Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 10697351. Підставою обтяження слугувала постанова про накладення арешту на майно від 04.01.2011 року слідчого Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінальної справи № 51-016-10 за фактом перевищення службовими особами Ковельської районної державної адміністрації своїх службових повноважень, що заподіяло тяжкі наслідки, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.01.2012 року ОСОБА_2 , який перебував на посаді начальника Ковельського районного відділу земельних ресурсів, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дна роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на два роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання, встановивши йому іспитовий термін строком на один рік. Питання про скасування заходів забезпечення позову судом, який розглядав справу у порядку кримінального судочинства не вирішено. В ході досудового розслідування та судового розгляду рішення про накладання арешту на майно позивача не оскаржувалось.

Оскільки кримінальна справа, у ході досудового розслідування якої накладено арешт на спірне майно, судом розглянута з постановленням обвинувального вироку, а арешт на спірне майно накладений органом досудового розслідування, в органів прокуратури відсутні будь-які повноваження щодо вирішення питання звільнення майна з-під арешту, а тому Волинська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у даній справі.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник виклала свої спростування та доводи щодо обставин, викладених у відзиві. Зокрема, представник позивача зазначила, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.08.2012 року у справі за позовом Волинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Дубівської сільської ради Ковельського району до ОСОБА_1 , Ковельської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держкомзему у Ковельському районі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та визнання незаконним і скасування розпорядження Ковельської районної державної адміністрації в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Волинська обласна прокуратура у відзиві на позовну заяву визнала факт існування діючого обмеження (обтяження) на майно, законним власником якого є позивач. Доводи Волинської обласної прокуратури про неможливість розгляду в порядку цивільного судочинства питання зняття арешту з нерухомого майна, що накладений відповідно до норм КПК України 1960 року, вважає необґрунтованими, які повністю спростовуються доводами позивача, наведеними у позовній заяві, які, в свою чергу, відповідають правовим висновкам Верховного суду та судовій практиці загалом. Жодних доказів чи доводів на підтримання своєї позиції Волинською обласною прокуратурою не надано, фактично у відзиві процитовано набір норм права без їх комплексного аналізу, що жодним чином не обґрунтовує заперечень відповідача та не спростовує доводів позивача. Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, яку припинено, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

За таких обставин вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Відтак немає підстав для висновку про те, що суд цивільної юрисдикції у справі за позовом ОСОБА_1 не є судом, установленим законом.

Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що заперечення, викладені відповідачем у відзиві на позов є безпідставними та такими, що не спростовують доводів позовної заяви ОСОБА_1 , а тому повинні бути відхилені судом, а подана позовна заява повинна бути задоволена у повному обсязі.

13.12.2022 року представником позивача подано до суду заяву, згідно вимог якої представник позивача просить позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат залишити без розгляду.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 064877, виданого 01.08.2007 року на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що остання є власником земельної ділянки площею 2500 кв.м. у межах згідно з планом у житловому масиві НВО «Трави» Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Як встановлено з інформаційної довідки № 279383226 від 13.10.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на підставі постанови слідчого Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури Хомича С.С. про накладення арешт на майно від 04.01.2011 року, було накладено арешт на земельну ділянку розташовану за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Дубове, кадастровий номер :04:002:0436, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Зазначений арешт був накладений в рамках розслідування кримінальної справи № 51-016-10.

Згідно вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.01.2012 року ОСОБА_2 , який перебував на посаді начальника Ковельського районного відділу земельних ресурсів, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначено відповідне покарання з подальшим звільненням від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію". Питання про скасування заходів забезпечення позову судом, який розглядав справу у порядку кримінального судочинства, не вирішено.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.08.2012 року, що набрало законної сили 20.08.2012 року, в задоволенні позову Волинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Дубівської сільської ради Ковельського району до ОСОБА_1 , Ковельської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держкомзему у Ковельському районі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та визнання незаконним і скасування розпорядження Ковельської районної державної адміністрації в задоволенні позову відмовлено.

Таким чином судом встановлено, що на даний час власником земельної ділянки є ОСОБА_1 , а арешт, накладений на майно позивача, залишається чинним.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи наріч (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач жодним чином не заперечив обставин, викладених позивачем, та не надав суду доказів, які б свідчили про безпідставність вимог позивача.

Оскільки на даний час кримінальне провадження, в ході якого було накладено арешт на майно позивача, припинено, то, з огляду на зазначені вище судові рішення, у такому арешті відпала потреба.

Доводи відповідача про те, що Волинська обласна прокуратура є неналежним відповідачем, а спір не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, повністю спростовуються правовими висновками, наведеними у відповідних постановах Великої Палати Верховного Суду (від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц, від 24.12.2019 року в справі № 2-3392/11, від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин суд вважає, що накладений арештна вказане вище нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , порушує права позивача, як власника, на вільне користування та розпорядження своїм майном, а тому це право підлягає судовому захисту.

Подальше обмеження прав власника майна буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права власника майна.

Таким чином, в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовувала позовні вимоги, що вказує на законні підстави для задоволення даного позову.

Судові витрати по справі суд залишає за позивачем відповідно до поданої представником позивача заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, на підставіст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 391, 392 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Волинської обласної прокуратури (Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити повністю.

Скасувати арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України в Волинській області 29.08.2006 року, ІПН НОМЕР_2 ), реєстраційний номер обтяження: 10697351; зареєстровано: 06.01.2011 року за № 10697351; реєстратором: Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, б/н., 04.01.2011 року, Волинська міжрайонна природоохоронна прокуратура; об`єкт обтяження: земельна ділянка, Волинська область, Ковельський район, с. Дубове, кадастровий номер: :04:002:0436; власник: ОСОБА_1 ; обтяжувач: Волинська міжрайонна природоохоронна прокуратура.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК