Дата документу 19.04.2022 Справа № 336/331/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 336/331/21 Головуючий у 1 інстанції: Карабак Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/1158/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

/іменем України/

19 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Маловічко С.В.,

суддів: Кримської О.М., Подліянової Г.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частки від усіх доходів щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Харькова В.О. подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 11.02.2022 року було відкрито апеляційне провадження та справу було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

13 квітня 2022 року до Запорізького апеляційного суду надійшла заява від адвоката Харькова В.О., який представляв інтереси ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК.

Пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 377 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Колегія наголошує, що не може вирішувати заяву адвоката Харькова В.О., оскільки зі смертю відповідача ОСОБА_1 , представництво інтересів якого здійснював адвокат

у цій справі, його повноваження представника припинились.

Тому колегія, прийнявши до уваги інформацію, викладену у заяві адвоката Харькова В.О., вирішує питання, пов`язані зі смертю відповідача ОСОБА_1 , з урахуванням приписів вище вказаних норм процесуального права.

Встановлено, що 01 квітня 2022 року відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у м. Дніпро Дніпропетровської області, про що 04 квітня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис про смерть № 831, що підтверджується копією доданого до вищевказаної заяви свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04 квітня 2022 року.

Предметом спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь його колишньої дружини ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі ј частки від усіх доходів щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Шлюб між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_2 було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2021 року у справі № 336/8324/21.

У зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_1 спірні правовідносини з приводу утримання його колишньої дружини ОСОБА_2 не допускають правонаступництва, оскільки відповідно до норм Сімейного кодексу України такий обов`язок з утримання колишньої дружини покладається тільки безпосередньо на її чоловіка, і тому не передбачає правонаступництва.

Отже, ОСОБА_1 помер вже після оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та відкриття апеляційного провадження за його скаргою на це рішення. Тому його скаргу слід розглядати згідно з приписами статті 377 ЦПК України у площині питання щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення: якщо воно є незаконним, то слід застосовувати положення ч. 1 статті 377 ЦПК України, якщо, навпаки, законним то ч. 3 статті 377 ЦПК України.

У скарзі відповідач вказував, що суд першої інстанції не врахував того, що він не має можливості надавати матеріальне утримання дружині у визначеній частці у розмірі ј від його доходу, оскільки ј частку від доходу він вже сплачує на утримання дитини, а також надає добровільно допомогу на утримання дружини. Вказує, що його средньомісячний дохід складає 10 756,21 грн., що є нижчим від середнього заробітку по регіону. Він має заборгованість по аліментам на дитину, і тому з його заробітку відраховується 50 % з вини позивача, яка пред`явила виконавчий документ до виконання із запізненням. Вказує, що з урахуванням цих обставин, які не були досліджені судом, він спроможний сплачувати аліменти на дружину у розмірі, не вищому за 1/10 частку від його доходу. Тому просив змінити рішення суду, визначивши аліменти на дружину у розмірі 1/10 частки від його доходу.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано не було, що не є перешкодою відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Дослідивши доводи скарги, перевіривши оскаржуване рішення суду, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наступне.

Встановлено, що на час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2019 року, що підтверджується свідоцтвом Серія НОМЕР_2 від 20.11.2019 року, виданим Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5).

Згідно із Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 від 29.07.2020 року, виданим Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в шлюбі народилася ОСОБА_3 .
Дитина проживає разом з матір`ю, яка не працює, оскільки дитина не досягла трирічного віку.
На час апеляційного перегляду справи шлюб між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_2 було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2021 року у справі № 336/8324/21.

Частинами 1, 2 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Суд першої інстанції зазначив, що при визначенні розміру аліментів ним враховуються обставини відповідно до статей 80, 182 СК України, а тому вважав необхідним визначити аліменти в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Щодо доводів скарги про те, що заробіток відповідача не дозволяє йому сплачувати ј частину доходів на утримання дружини, колегія визнає їх неспроможними.

Так, згідно наданої довідки про доходи № 68 від 06.01.2022р. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його середньомісячний дохід (грошове забезпечення) становить 10 765,21 грн.

З цієї суми сплачуються аліменти на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки від доходу відповідача ( а.с. 108).

В той же час ОСОБА_1 перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_4 на державному забезпеченні, тому решта заробітку залишається у відповідача.

Отже, він може забезпечувати дружину матеріальним утримання до досягнення спільною дитиною трьох років у визначеному судом розмірі ј частки від доходу, що не буде перевищувати 50 % відрахувань із його доходу у формі грошового забезпечення.

Те, що на теперішній час мається заборгованість по аліментам на дитину, не створює підстав для відмови в наданні утримання дружині під час її догляду за дитиною до трьох років, коли вона позбавлена можливості працювати та отримувати власний дохід.

З огляду на вказане, колегія визнає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи скарги такими, що не спростовують висновків суду.

У такому разі підлягають застосуванню саме приписи ч. 3 статті 377 ЦПК України, згідно з якою не може бути скасовано правильне та законне рішення у зв`язку із смертю однієї із сторін у спорі, у якому не допускається правонаступництво. А тому й не може бути закрите ані провадження у справі, ані апеляційне провадження.

Керуючись ст. 374, ч 3 ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до

Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 19 квітня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кримська О.М.

Подліянова Г.С.