У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2022 Справа №607/1427/17

08 квітня 2022 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Скала В.І.

- сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору на виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року та додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про повернення їй сплаченого судового збору у розмірі 2745,38 на виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року та додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2021 року заяву прийнято до розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

Попередньо ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити.

Суд, розглянувши заяву, прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з припинення ТОВ «Домобудівник» за №16/05/16-1 від 16 травня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ТОВ «Домобудівник» з 16 травня 2016 року.

Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 63 497,17 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 травня 2016 року по 19 липня 2018 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.

Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з врахуванням індексації за період з 01.10.2015 року до 16.05.2016 року в розмірі 20 573,28 грн. з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.

Стягнуто з ТОВ №Домобудівник№ в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» в користь держави судовий збір в сумі 2250,30 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, з урахуванням ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року про виправлення описки та додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року у частині позовних вимог про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації, компенсації за невикористану відпустку скасовано. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено. Позов у частині стягнення компенсації за невикористану відпустку задоволено. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5 650, 91 грн. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року у частині позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 жовтня 2015 року до 16 травня 2016 року з урахуванням індексації змінено. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з урахуванням індексації у розмірі 14 554, 18 грн за вирахуванням обов`язкових зборів і платежів. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» в користь держави 598, 37 грн. судових витрат; з ОСОБА_1 в користь держави 2366,72 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Домобудівник» 959,94 грн. судових витрат.

Решту 911,30 грн. судових витрат віднесено за рахунок держави.

Постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Касаційну скаргу ТОВ «Домобудівник» залишено без задоволення.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року скасовано.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року залишено без змін.

Як вбачається з відповіді Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №58500686 від 29 березня 2022 року, виконавчий лист №607/1427/17, виданий на підставі постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року про стягнення судового збору з ОСОБА_1 в дохід держави в сумі 2366,71 грн. перебував на виконанні у Відділі. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження за №585000686 від 18 червня 2020 року борг оплачено у повному розмірі, грошові кошти у розмірі 2366,71 грн. перераховано на рахунок стягувача відповідно до платіжного доручення за №1998.

Як слідує з платіжного доручення за №1998 від 12 серпня 2020 року, Тернопільський РВ ДВС ПЗ МРУ МЮ перерахувало ГУ ДКСУ у м. Києві 2366,71 грн. Призначення платежу у вказаному платіжному доручення зазначено: грошові кошти з ОСОБА_1 в користь держави згідно виконавчого листа №607/1427/17.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В силу вимог ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання рішення це повернення сторін у первісний стан, що передував виконанню рішення, через скасування правової підстави такого виконання. Предметом повороту виконання може бути як майно, так і дії, що не мають майнового характеру. У випадку, якщо предметом виконання є певні блага немайнового характеру, то сторони також мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення.

При цьому, вирішуючи питання про те, чи можуть бути предметом повороту виконання рішення суду дії, які не мають характеру передання майна, суд зазначає, що поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, а саме способом повернення раніше переданого майна за скасованим чи зміненим рішенням суду. Поворот виконання рішення можливий за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може. Поворот виконання не може бути застосований у справах, де до предмету спору не входило передання майна.

Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року в частині позовних вимог скасовано, прийнято нове рішення.

Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року вирішено питання розподілу судових витрат, в тому числі стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави стягнуто 2366,72 грн. судових витрат.

Із змісту вказаної додаткової постанови вбачається, що з врахуванням прийняття апеляційним судом за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та ТОВ «Домобудівник» нового рішення, перерозподілу підлягають і судові витрати, які підлягають стягнення із сторін.

Постановою Верховного суду від 31 березня 2021 року постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року скасовано, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, залишено без змін.

На підставі наявних у справі документів судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року та додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року сплатила в дохід держави 2366,71 грн. судових витрат.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та вимоги закону те, що ОСОБА_1 сплатила судові витрати згідно додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року, яка винесена на підставі постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, що скасована постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити частково та допустити поворот виконання додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у цивільній справі №607/1427/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди, повернувши ОСОБА_1 з державного бюджету 2366,71 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення за №1998 від 12 серпня 2020 року.

Разом з тим, суд не вбачається підстав для задоволення заяви в частині повернення ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2745,38 грн., оскільки судом встановлено, що в порядку виконання додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року ОСОБА_1 в дохід держави сплачено 2366,71 грн. судових витрат. Доказів про те, що ОСОБА_1 було сплачено інші суми, відмінних від зазначеної, судом не встановлено та ОСОБА_1 не надано.

Керуючись ст. ст. 13, 259-261, 315, 353-355, 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору на виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року та додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Допустити поворот виконання додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у цивільній справі №607/1427/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди.

В порядку повороту виконання додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у цивільній справі №607/1427/17, повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з державного бюджету 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 71 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення за №1998 від 12 серпня 2020 року (отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві 22030106; код отримувача: 37993783; Кредит рах. № UA0026001).

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 08 квітня 2022 року.

Головуюча І.М.Черніцька