Справа № 369/7891/21
Провадження №4-с/369/16/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря Савескул В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріна Оксана Василівна, заінтересована особа: АТ «КБ «Приватбанк» на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця про зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована зокрема тим, що на примусовому виконанні у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на виконанні знаходиться виконавче провадження № 62855280, яке відкрите на підставі виконавчого листа №369/4183/19, виданого 19.06.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 61 263 (шістдесят одна тисяча двісті шістдесят три) гривні 85 копійок та судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

12 січня 2021 року старшим державним виконавцем Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною Оксаною Василівною було накладено арешт на всі грошові кошти боржника, зокрема на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який зараховується виключно заробітна плата. ОСОБА_1 подавав заяву про зняття арешту з банківської карти до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ). Проте, на день подання скарги, заява розглянута не була. Тому заявник просить зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріну Оксану Василівну зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2021 року ОСОБА_2 відкрито провадження у справі за скаргою.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №203 від 07.09.2021 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 року, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2021 року ОСОБА_3 прийнято до провадження цивільну справу №369/7891/21 за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріна Оксана Василівни, заінтересована особа: АТ «КБ «Приватбанк» на дії державного виконавця.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріна Оксана Василівни в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Представник заінтересованої особи АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні старшого державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровської Вікторії Олександрівні перебуває виконавче провадження № 62855280 з примусового виконання виконавчого листа № 369/4183/19, виданого 19.06.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованності за кредитним договором б/н від 26.03.2015 р у розмірі 61 263 гривні 85 копійок та судового збору у розмірі 1 921 гривня 00 копійок.

Постановою старшого державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною Оксаною Василівною про арешт коштів боржника від 12 січня 2021 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 70072,33 грн.

ОСОБА_1 22.04.2021 року звернувся з заявою про зняття арешту з банківської карти до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ).

Як вбачається з Довідки наданої Державною службою України з надзвичайних ситуацій Головного управління ДСНС України у Київській області від 02.06.2021 року ОСОБА_1 згідно Наказу ГУ № 215 від 22.09.2014 року призначений з 25.09.2014 року на посаду маляра відділення з ремонту техніки ремонтної групи ЗТС ГУ ДСНС України у Київській області (м. Вишневе). Заробітна плата з 25.09.2014 року нараховується працівнику та утримується і сплачуються страхові внески згідно чинного законодавства.

Згідно виписки по надходженням по картці НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) наданої АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.04.2015 року по 31.05.2021 року з ОСОБА_1 здійснювалось автоматичне погашення простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»(ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга).

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта).

При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Статтею 52 згаданого Закону встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Окрім того, законом визначено окремий порядок здійснення відрахувань з заробітної плати, встановлено відповідні заборони у відсотковому визначенні для таких стягнень.

Згідно з підпунктом 6 пункту 3 розділу І Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Як встановлено під час судового розгляду постановою старшого державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною Оксаною Василівною від 12 січня 2021 року було накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Державний виконавець визначив банківській установі порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення на які заборонено законом.

Таким чином саме АТ КБ «ПРИВАТБАНК», визначивши статус рахунку № НОМЕР_1 , вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому.

Оскільки банк, у якому відкрито рахунок № НОМЕР_1 , державного виконавця про спеціальний режим використання цього рахунку не повідомляв, постанову про арешт коштів боржника без виконання ніхто не повертав, суд приходить до висновку, що державний виконавець правомірно наклав арешт на кошти боржника шляхом винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, скаржником не надано.

З виписки банку АТ КБ «Приватбанк» по рахунку за період 01 квітня 2015 р по 31 травня 2021 року не можливо з достовірністю встановити, що зараховані кошти є виключно заробітною платою скаржника.

В силу положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у справі №280/3860/20 від 22 липня 2021 року, згідно якої, кошти, які переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, у свою чергу, в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунку клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю та втратили свій цільовий статус (заробітної плати), а набули статус вкладу.

За таких обставин порушень вимог законодавства старшим державним виконавцем Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною Оксаною Василівною при примусовому виконанні у виконавчому провадженні за виконавчим документам про стягнення з скаржника заборгованості, не встановлено.

А відтак, державний виконавець діяла в межах Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 12.01.2021 року має відповідні застереження прямої заборони щодо накладення арешту на рахунки, на які законом заборонено накладати такий арешт. У відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту державним виконавцем є забезпечення реального виконання рішення суду.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 1-3, 5, 18, 48, 52, 56, 59, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 18, 81, 259-261, 268, 447-453 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріна Оксана Василівни, заінтересована особа: АТ «КБ «Приватбанк» на дії державного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва