Справа № 346/4961/21
Провадження № 2/346/264/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Сав`яка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
в с т а н о в и в:
свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона 01.05.1988 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.02.2015 року.
За час їхнього спільного проживання у шлюбі вони за спільні кошти придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Оскільки спірне нерухоме майно придбане сторонами у шлюбі, то воно є спільною сумісною власністю подружжя, а оформлення правовстановлюючих документів на ім`я одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно не виключає права іншого з подружжя пред`явити позов про поділ між ними цього майна. Відповідач не визнає права власності позивача на 1/2 частку будинковолодіння та земельних ділянок, в добровільному порядку вирішити спір не бажає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Тому позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 134,7 кв. м., житловою 76,1 кв.м.; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0676 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0150 га, призначеної для комерційного використання-обслуговування магазину; 1/2 частку магазину промпродтоварів, площею 62,0 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилася, 08.04.2022 року вона електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 110).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.02.2015 року, яке набрало законної сили 14.02.2015 року, шлюб між сторонами, зареєстрований 01.05.1988 року Підвинянською сільською радою Рогатиського району Івано-Франківської області, розірвано (а.с. 7).
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 25.09.2003 року приватним нотаріусом Коломийського міськогонотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-791, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (продавці) продали ОСОБА_2 (покупець) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 186,2 кв. м., житловою площею 102,7 кв. м., та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 826 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір як підстава виникнення права власності зазначений у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1776739 від 21.10.2003 року. Відповідно до відмітки на вказаному договорі, на підставі рішення виконкому Коломийської міської ради № 310 від 15.11.2005 року вилучена площа 62,0 кв. м. під магазин (а.с. 14-16).
Даними заяви, справжність підпису на якій посвідчено 10.06.2004 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М., зареєстрованої в реєстрі за № 2832, 2833, підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стверджують, що ОСОБА_2 здійснив повний розрахунок за куплені у них житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с. 17).
З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ 20.11.2006 року (станом на 02.06.2003 року, поточна інвентаризація проведена 22.03.2011 року) вбачається, що загальна площа житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , становить 134,7 кв. м., житлова площа - 76,1 кв. м., а також вказано господарські будівлі та споруди: криниця - «№1»; огорожа - «№2-4»; відмостка - «№ 5-6» (а.с. 8-10).
Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого 27.10.2021 року, загальна площа житлового будинку за вищевказаною адресою разом з підвалом та мезоніном становить 134,7 кв. м., житлова площа - 76,1 кв.м., також зазначені господарські будівлі та споруди: криниця - «№1»; огорожа - «№2-4»; відмостка - «І». Рік побудови будинку - 1928 (а.с. 41-44).
Згідно з даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03.12.2005 року виконавчим комітетом Коломийської міської ради на підставі рішення № 310 від 15.11.2005 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності (частка 1/1) належить магазин промпродтоварів, загальною площею 62,0 кв. м. Дане свідоцтво як підстава виникнення права власності зазначене у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9218637 від 08.12.2005 року (а.с. 18, 19).
Відповідно до копії технічного паспорту на громадський будинок (магазин), виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 02.11.2005 року, загальна площа магазину, що в АДРЕСА_1 , становить 62,0 кв. м. ( а.с 34-36 ).
Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.
Частиною першою ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.
За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду України з аналогічних спорів, в яких роз`яснено, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Згідно з положеннями ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини першої ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що спірне нерухоме майно набуте сторонами за час перебування у шлюбі, а той факт, що воно зареєстроване на одного з подружжя не позбавляє іншого права на частку у такому майні, відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частку вказаного нерухомого майна.
На підставі наведеного, ст.ст.60, 69-71 СК України та, керуючись ст.ст. 12, 81, 263 - 265, 268, 273, 280-289,354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Провести поділ майна колишнього подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , та Могильняка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , право власності на:
- 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 134,7 кв. м., житловою площею 76,1 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 (одну другу) частку магазину промпродтоварів, загальною площею 62,0 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Рогатин Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 29 квітня 2022 року.
Суддя Яремин М. П.