Справа № 202/1182/22
Провадження № 4-с/202/17/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання - Калантаєнка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність по виконавчому провадженню №34204410, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», органи примусового виконання: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),-

ВСТАНОВИВ

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою, за змістом якої просив суд визнати незаконною бездіяльність органів примусового виконання щодо не зняття арешту з нерухомого майна, належного заявнику; зобов`язати зняти арешт з усього нерухомого майна боржника, вжиті у межах виконавчого провадження №34204410.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що арешт було накладено державним виконавцем у 2014 році, після чого виконавчий лист було повернено на підставі ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», а згодом виконавче провадження було знищено за сплином строків зберігання, проте арешт знято не було,що порушує права скаржника як власника майна.

Заявник та його представник просили розгляд скарги проводити у їхню відсутність, скаргу підтримали.

Представники стягувача та органів примусовго виконання рішення у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Жодних заперечень по суті скарги не надали.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 25 квітня 2012 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК стягнуто заборгованість у розмірі 84 542,43 грн. Рішення набрало законної сили 8 травня 2012 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №280610058 від 22 жовтня 2021 року на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 4 лютого 2014 року накладено арешт у відповідності до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії 34204410, виданої 17 січня 2014 року відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві.

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Києв) №24571/2-21 від 27 травня 2021 року було повідомлено, що згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві з 10 вересня 2012 року по 16 грудня 2014 року перебувало виконавче провадження №34204410 з примусового виконання виконавчого листа Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2012 року № 2/0417/4071/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості у розмірі 84 542,43 грн. (відкрите 10 вересня 2012 року). 16 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено для подальшого виконання до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для подальшого виконання. Наразі у відділі відсутні на виконанні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 .

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Києв) 1720/2-22 від 19 січня 2022 року повідомлено, що у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження № 46186526 з примусового виконання виконавчого листа Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2012 року № 2/0417/4071/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості у розмірі 84 542,43 грн., що надійшов на виконання з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві. 29 грудня 2016 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Наразі у відділі відсутні на виконанні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 .

Станом на дату розгляду справи рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2012 року, яким із ОСОБА_1 стягнуто кошти, не виконано.

За приписами частини 1 статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року 1404-VІІІ (далі - Закон), у редакції чинній на момент повернення виконавчого листа (29 грудня 2016 року), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень.

Законом передбачені порядок та підстави оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Так, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Також державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно приписів частин 1, 2 ст. 40 Закону «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, зняття арешту з майна боржника передбачено як наслідок закінчення виконавчого провадження державним виконавцем.

Між тим, виконавче провадження, у межах якого було накладено обтяження не було закінчено, а виконавчий лист був повернутий стягувачеві з підстав відсутності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення.

За такого, у державного виконавця при поверненні виконавчого листа були відсутні підстави для зняття арешту, не має для цього підстав і на даний час, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наразі судове рішення боржником не виконано, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 353, 447-451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність по виконавчому провадженню №34204410, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», органи примусового виконання: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін