Провадження № 22-ц/802/660/22 Категорія: 84 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Чиж Т. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Тетяни Юріївни, за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року боржник ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеною скаргою.

Покликався на те, що на примусовому виконанні державного виконавця Чиж Т. Ю. Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 16 грудня 2013 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 28 жовтня 2013 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того боржник вказував, що він своєчасно сплачував стягувачу аліменти на утримання дітей та не мав жодної заборгованості. Однак, 02 травня 2022 року від державного виконавця він отримав дві постанови від 20 квітня 2022 року, а саме про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та лист-повідомлення від 18 квітня 2022 року про нарахування заборгованості розміром 16743 грн 47 коп.

Вважаючи, що діями державного виконавця, яким нарахована йому заборгованість по аліментах за минулий період, порушено його права, боржник ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними та зобов`язати вчинити дії щодо припинення виконання:

постанови заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

постанову заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 просив її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, не прийняв до уваги, що саме державний виконавець своєчасно не здійснив перерахунок аліментів, згідно вимог чинного законодавства, і оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, то підстави для стягнення з нього цієї заборгованості відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу суб`єкт оскарження державний виконавець Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. зазначала, що оскаржувана ухвала суду є законною і обґрунтованою, а тому просила залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в державного виконавця Чиж Т. Ю. були всі законодавчо визначені передумови для винесення оскаржуваних боржником постанов, а тому підстави для визнання їх незаконними та скасування відсутні.

Також суд першої інстанції зазначав, що здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах боржник не оскаржував.

Такий висновок суду першої інстанції є правильний.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Ківерцівському ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 55892155 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 28 жовтня 2013 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

15 квітня 2022 року на адресу Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та здійснення перерахунку стягнутих аліментів у зв`язку зі збільшенням законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів (а. с. 17-18).

На виконання зазначеної заяви стягувача, державний виконавець Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. здійснила перерахунок заборгованості по аліментах, стягуваних з ОСОБА_1 , за період з 28 серпня 2018 року по квітень 2022 року. У зв`язку із чим нарахувала заборгованість боржнику ОСОБА_1 у вищевказаному виконавчому провадженні у розмірі 16743 грн 47 коп. (а. с. 12-13).

Про здійснений розрахунок заборгованості державний виконавець проінформувала боржника ОСОБА_1 (а. с. 84-85).

Постановою заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, в розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу по аліментам, що становить 16743 грн 47 коп. та стягнення витрат виконавчого провадження (а. с. 5-6).

Постановою заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року боржнику ОСОБА_1 визначено загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 211 грн 38 коп. (а. с. 9).

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Частиною 2 ст. 182 СК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів) було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, ч. 2 ст. 182 СК України викладено у новій редакції, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведене дає підстави для висновку, що: 1) у період з 28 жовтня 2013 року (день з якого ухвалено стягувати аліменти) по 07 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів становив 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) у період з 08 липня 2017 року по даний час мінімальний розмір аліментів становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

З наведеного слідує, що державний виконавець, розраховуючи заборгованість по аліментам, правильно виходив із мінімально граничного розміру аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Таким чином, державному виконавцю розрахунки заборгованості необхідно проводити відповідно до вимог статті 195 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки боржник ОСОБА_1 , всупереч наведеним нормам цивільного процесуального законодавства, не довів належними та допустимими доказами факту незаконності оскаржуваних ним постанов державного виконавця, то суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для їх скасування та цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги боржника.

Крім того колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що Велика Палата Верховного суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективний. Зокрема такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 не оскаржував проведений державним виконавцем сам розрахунок та розмір заборгованості по аліментах, що були підставою для винесення державним виконавцем, з урахуванням вимог ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, що стягуються на одну дитину, оскаржуваних ним постанов, що свідчить про його згоду із сумою заборгованості по несплачених ним аліментах на дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв в межах визначених законом, в інтересах неповнолітніх дітей, та в межах наданих йому повноважень і прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді