Справа № 307/3854/21
Провадження № 2/307/1019/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2022 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючої - судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Ситар В.В., розглянувши за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журида Сергія Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Адвокат Марич І.Ю. від імені ОСОБА_1 3 листопада 2021 року пред`явив позов до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування свого позову представник позивача посилався на те, що позивачка ОСОБА_1 жодних кредитів не отримувала та боргів не мала. 20 жовтня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С.М. надіслав постанову про відкриття виконавчого провадження № 66649960 про стягнення з позивачки за виконавчим написом приватного нотаріуса заборгованості за споживчим кредитним договором.
Зарплатний банківський рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», було заблоковано за вимогою приватного виконавця.
27 вересня 2021 року з її зарплатного рахунку за платіжною вимогою приватного виконавця «ПриватБанк» списав на рахунок виконавця 909,16 грн. залишку її заробітної плати за вересень 2021 року.
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида С.М. від 06.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, надіслану КНП «Дубівська лікарня», отриману лікарнею 18.10.2021 року, приватний виконавець зобов`язав роботодавця відраховувати 20 відсотків із заробітної плати ОСОБА_1 на користь стягувача, а всього стягнути кошти в сумі 7835,17 грн.
Наступного дня після винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, тобто 11 жовтня 2021 року, була списана з її рахунку та зарахована приватному виконавцю на його рахунок зарплата позивачки в сумі 6 138,07 грн.
Після отримання доступу до виконавчого провадження в Реєстрі виконавчих проваджень в автоматизованій системі виконавчих проваджень та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у тому числі з нотаріальним виконавчим написом, позивачка зрозуміла, що її без будь-яких підстав зареєстрували у АДРЕСА_1 і на цю адресу надсилали кореспонденцію. Кредитного договору вона не укладала і не підписувала, коштів кредиту не отримувала, за зазначеною адресою, які взагалі у м. Києві позивачка ніколи не проживала, не перебувала і жодних листів не отримувала.
Строк, за який проводиться стягнення не зазначений.
Крім цього, існує декілька основних умов при яких повинен вчинятися виконавчий напис, це наявність документів, що підтверджують заборгованість, які повинні бути оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; Банк повинен проінформувати боржника про розмір заборгованості до моменту вчинення напису, що повинно підтверджуватися відповідними письмовими доказами; обов`язкова перевірка нотаріусом або відсутності спору між сторонами щодо заборгованості, а також на сьогоднішній день нова редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору, яким кредитним договір не є.
Таким чином, враховуючи викладені обставини вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. безпідставно, з порушенням чинного законодавства та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче судове засідання призначено на 7 грудня 2021 року на 11 год. з викликом сторін, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 1 березня 2022 року на 10 год. 30 хв.
На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 1 березня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 12 квітня 2022 року на 11 год., який неодноразово відкладено, востаннє на 16 серпня 2022 року на 13 год.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Марич І.Ю. 20 грудня 2021 року подав заяву про залучення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида С.М., що має статус особи третьої особи на стороні відповідача до участі у справі як співвідповідача та збільшення позовних вимог, а саме, стягнути з ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида С.М., на користь ОСОБА_1 7048 грн. в рахунок повернення коштів, стягнутих на підставі спірного виконавчого напису у тому числі утримані із заробітної плати позивачки як витрати на проведення виконавчих дій та винагороди приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 66649960.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Марич І.Ю. 23 травня 2022 року подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути кошти в сумі лише з відповідача ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в сумі 6 042,93 грн.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Марич І.Ю. у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечення щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідача ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомленими про судове засідання, що вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень у судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, відзиву не подали, у зв`язку з чим суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С.М., будучи належним чином повідомленими про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 12 ЦПК України, передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид С.М. 30.08.2021 відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису № 168691, виданого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 7 585,75 грн. боргу (а. с. 10).
Із постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида С.М. видно, що 06.09.2021 року та 06.10.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , яка отримує дохід у Комунальному некомерційному підприємстві «Дубівська лікарня» Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу у розмірі 7835,17 грн. (а. с. 12, 14, 15).
Статтею 18 ЦК України, передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат", передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі Постанова).
Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, п. п. б) п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість.
В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, а також те, що позивач заперечує факт укладення будь-якого кредитного договору. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
Позивачка у позовній заяві ставить під сумнів розмір заборгованості, вказує на те, що жодних кредитних договорів не укладала. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачці за кредитним договором.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заборгованість позивачки перед банком за кредитом на час вчинення виконавчого напису не була безспірною.
Оскільки, при вчиненні виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Дебт Коллекшн" заборгованості в сумі 7 585,75 грн. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, вчинив виконавчий напис, що не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно стягнутих коштів.
Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України.
Так, статтею 1212 ЦК України визначені загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Згідно із зазначеною нормою ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, по якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року по справі № 623/363/20.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:
а) набуття або збереження майна,
б) набуття або збереження за рахунок iншої особи,
в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.
Ураховуючи наведене, а також те, що згідно повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида С.М. в межах виконавчого провадження № 66649960 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ " ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН" лише суму боргу у розмірі 6 042,93 грн., а інші кошти були стягнуті з неї як основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки лише ті кошти, які були стягнуті та перераховані на адресу стягувача.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із квитанцій вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.; сплачено 908 грн. за додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, а також позивачем була подана заява про забезпечення позову одночасно із пред`явленням позову, яка на підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 листопада 2021 року задоволена повністю, за подання якої нею був сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. (а. с. 1, 40).
У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення із відповідача у рівних частках судових витрат у розмірі 2270,00 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору.
У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 листопада 2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти за виконавчим написом вчиненим 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованим в реєстрі за № 168691, у розмірі 6 042 (шість тисяч сорок дві) грн. 93 копійки.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича у рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачамм може бути подана заява про його перегляд.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивачки: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДЕБТ КОЛЛЕКШН", адреса: 01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, 7 офіс 26, ;

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С.М. вул. Спаська, 31 Б, офіс 9 (для листування: а/с 22, м. Київ, 04070).

Суддя Л.Р. Сас