провадження № 2/336/2006/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Савеленко О.А.,

за участю секретаря Брагіної І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 р. представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з позовом, про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в розмірі 18297 грн. 21 коп. та понесені судові витрати в сумі 2 270,00 грн.

В позові зазначає, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . За період з 01.11.2017 р. по 01.11.2021р. позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 31390,94 грн. Відповідач як споживач цих послуг, здійснила оплату за надані послуги частково в сумі 13093,03 грн. Загальна сума заборгованості складає 18297,91 грн.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, за настає за розрахунковим місяцем.

Посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг за адресою АДРЕСА_1 , цей факт є безспірним та беззаперечним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у сумі 18297,91. та судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 24.01.2022 р. з викликом (повідомленням) сторін.

20.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач ОСОБА_1 позов частково не визнає, просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки термін за який позивач просить стягнути заборгованість перевищує три роки, гарячою водою вона не користується. Вважає що з неї підлягає стягненню сума у розмірі 8511,40 грн. Клопотань від учасників справи не надходило.

Через неявку сторін у судове засідання розгляд справи відкладено на 09.03.2021 року.

09.03.2021 року сторони, належним чином повідомлені до суду не з`явилися, від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому він не погоджується з доводами відповідача, просив позов задовольнити у повному обсязі, а справу розглядати без його участі.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

За період з 01.11.2017 року по 01.11.2021 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 31390,94 грн. Відповідач як споживач цих послуг, здійснила оплату за надані послуги частково в сумі 13093,03 грн. Загальна сума заборгованості складає 18297,91 грн. (а.с.5).

Відповідно до довідки позивача Концерном «Міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 як на особу, яка є споживачем послуг, які за адресою: АДРЕСА_1 надає Концерн «МТМ» (а.с.4).

Згідно з витягом з особового рахунку № НОМЕР_1 та розрахунком суми нарахувань оплат та накопиченої заборгованості, за вказаним рахунком заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги за період 01.11.2017 по 01.11.2021 становить 18297,91 грн.

Пунктом 2.1 Статуту Концерну "Міські теплові мережі", затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99 р від 08.04.2013 року, визначено, що основною метою діяльності концерну "МТМ" є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Період, за який позивачем нараховано заборгованість відповідачу за надані послуги, припадає на дію двох різних ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»: до 01.05.2019р. діяв закон № 1875-ІУ, з 01.05.2019р. закон № 2189-УІІІ.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За положеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ ( ч. 1, 2 статті 7) споживач одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та у зв`язку з цим обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; (ч. 1 ст. 9) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, згідно із зазначеними нормами законів споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що хоча договір між сторонами про надання послуг не укладався, Концерн "Міські теплові мережі" надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся, а тому повинен нести обов`язок із сплати за комунальні послуги, надані Концерном "Міські теплові мережі".

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не зобов`язана платити за гарячу воду, оскільки нею не користувалася, суд не приймає, оскільки доказів відмови від надання такої послуги відповідач не надала. Довідка про повірку засобу вимірювальної техніки не свідчить про відмову від такої послуги, інших розрахунків заборгованості відповідач не надала.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Стосовно заяви відповідача щодо застосування судом строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Таким чином, положеннями ЦК України встановлено право позивача звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання протягом трьох років з моменту, коли позивач дізнався про порушення свого права.

Згідно із пунктом 38 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, споживач здійснює оплату за спожиту послугу щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Такі ж приписи містяться в обох Законах «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на зазначене, оскільки положеннями чинних нормативно-правових актів встановлено обов`язок споживача вносити плату за надані послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води щомісячно, а саме за попередній місяць послуги сплачуються у наступному місяці, то про порушення свого права на отримання плати за надані послуги позивач міг дізнався кожного наступного місяця за послугами за попередній місяць.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом із відомостей по особовому рахунку НОМЕР_1 , відповідач за надані житлово-комунальні послуги за період з листопада 2017 по грудень 2018 року включно здійснювала періодичну оплату за надані послуги. Суду не надано даних, які б підтверджували, що ці платежі здійснені не на погашення (визнання) існуючої заборгованості, а на сплату зобов`язання, яке виникає щомісячно за споживання гарячої води або теплопостачання в опалювальний період, тому суд приходить до висновку, що відбулося переривання перебігу позовної давності щодо загальної суми заборгованості.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду».

На час розгляду справи надані позивачем докази та розрахунки не спростовані відповідачем, який, в свою чергу, не надав доказів щодо повної або часткової оплати заборгованості.

Аналізуючи наведене суд встановив передбачені законом підстави для стягнення з відповідача суми боргу за комунальні послуги у повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ст.322,525,526,629 ЦК України,ст.162 ЖК України,Закону України «Про комунальні послуги», ст.12,13,95,141,279 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 18 297 гр.21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі»

судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Інформація про учасників справи:

1)Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: вул. Гвардійська, 137, м. Запоріжжя, 69091;

2)Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Савеленко О.А.

09.03.22