Справа № 204/1867/22
Провадження № 2/204/1335/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію невикористаної відпустки у розмірі 111 666,34 грн., яка визначена без утримання з цих сум податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що з 01 вересня 2014 року вона працювала у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод». Через постійні затримки у виплаті заробітної плати на підприємстві відповідача позивачем 14 лютого 2022 року було подано заяву про звільнення. Наказом № 76К від 14 лютого 2022 року позивача було звільнено з 14 лютого 2022 року за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення позивача було ознайомлено з наказом, повернуто трудову книжку з відповідним записом, проте всупереч норм КЗпП відповідачем не було проведено остаточного розрахунку з позивачем. Довідка про наявність заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, а також про компенсацію невикористаної відпустки відповідачем на вимогу позивача видана не була. Затримки з виплатою заробітної плати на підприємстві відповідача мають сталий характер, але за період до жовтня 2019 року заборгованість по виплаті заробітної плати, хоча і з затримками, але сплачена позивачу. Але, за період починаючи з жовтня 2019 року по дату звільнення відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі. На адвокатський запит відповідач довідку про розрахунок нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати, також не надав. За розрахунками позивача заборгованість з виплати нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року становить 88 475,58 грн., яка визначена без утримання з цих сум податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів. Крім того, позивачем не було використано 97 днів щорічної відпустки, тому позивач має право на грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки, розмір якої за розрахунками позивача становить 23 190,76 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі та компенсації невикористаної відпустки становить 111 666,34 грн. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2014 року працювала у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод», що підтверджується наказом (розпорядженням) № 2605К від 01 вересня 2014 року про прийняття на роботу (а.с. 5), а також копією її трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 6-7).

Наказом (розпорядженням) № 76К про припинення трудового договору (контракту) від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 була звільнена з посади інженера з нормування економіста І категорії виробництва № 2 Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі особистої заяви (а.с. 8).

Звернувшись до суду позивач наполягала на тому, що відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем починаючи з жовтня 2019 року виникла заборгованість по заробітній платі, при цьому при звільненні відповідач так і не виплатив їй нараховану заробітну плату, не провів остаточний розрахунок, а також на її вимогу не надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою суду від 30 березня 2022 року судом було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 та було роз`яснено і запропоновано Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський агрегатний завод» подати протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали відзив на позов та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, однак не пізніше, ніж у місячний строк з дня постановлення даної ухвали.

Однак, у встановлений ухвалою суду від 30 березня 2022 року строк Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» відзив на позов не надав, а також не подав відповідних доказів, які б підтверджували його можливі заперечення.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов не надав, не подавав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, а також не повідомив про причини неподання відзиву та доказів, а тому суд вважає, що відповідач не подав відзив у встановлений судом строк та докази без поважних причин. За таких обставин, з урахуванням обставин справи суд вважає за можливе визнати, що з жовтня 2019 року відповідач не виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, та при звільненні відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» заборгованості по заробітній платі слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, починаючи з жовтня 2019 року відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату.

Так, згідно з інформацією, що міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) (а.с. 14-19), вбачається, що за період з жовтня 2019 року по грудень 2021 року включно відповідачем позивачу було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 88 475,58 грн., а саме: жовтень 2019 року 9 654,26 грн., листопад 2019 року 8 035,00 грн., грудень 2019 року 4 173,00 грн., січень 2020 року 4 723,00 грн., лютий 2020 року 5 173,89 грн., березень 2020 року 4 723,00 грн., квітень 2020 року 4 723,00 грн., травень 2020 року 5 802,96 грн., червень 2020 року 12,60 грн., липень 2020 року 4 723,00 грн., серпень 2020 року 0,00 грн., вересень 2020 року 0,00 грн., жовтень 2020 року 35,55 грн., листопад 2020 року 7 155,00 грн., грудень 2020 року 7 097,50 грн., січень 2021 року 7 297,05 грн., лютий 2021 року 6 000,00 грн., березень 2021 року 7 502,52 грн., квітень 2021 року 198,00 грн., травень 2021 року 270,82 грн., червень 2021 року 338,20 грн., липень 2021 року 290,05 грн., серпень 2021 року 0,00 грн., вересень 2021 року 0,00 грн., жовтень 2021 року 243,02 грн., листопад 2021 року 0,00 грн., грудень 2021 року 304,16 грн.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що інформація про розмір заробітної плати позивача на підприємстві відповідача за період з 01 січня 2022 року по дату звільнення позивача, тобто по 14 лютого 2022 року, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) відсутня, а тому розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі розраховувався судом за період з жовтня 2019 року по грудень 2021 року, без врахування періоду з 01 січня 2022 року до дати звільнення позивача з підприємства відповідача (14 лютого 2022 року).

Крім того, слід враховувати роз`яснення наведені у абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2019 року по грудень 2021 року включно у розмірі 88 475,58 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом 88 475,58 грн.; період стягнення дорівнює 27 місяців. Отже, розмір заробітної плати, який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 88 475,58 / 27 = 3 276,87 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за 97 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 23 190,76,00 грн. суд виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів та документів на підтвердження того, що позивач має 97 невикористаних днів щорічної відпустки, що позбавляє суд можливості здійснити розрахунок належної позивачу до виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У зв`язку з цим, за відсутності доказів наявності у позивача невикористаних днів щорічної відпустки суд позбавлений можливості встановити точний розмір компенсації за невикористані позивачем дні щорічної відпустки, а тому на теперішній час позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Олійник Ярослава Леонідівна, що підтверджується ордером серії АЕ № 1130818 від 29 березня 2022 року (а.с. 20), а також договором про надання правової (правничої) допомоги № 005 від 11 лютого 2022 року, укладеним між адвокатом Олійник Я.Л. та Манжай І.А. (а.с. 9-10).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

У пункті 3.1 укладеного між адвокатом Олійник Я.Л. та Манжай І.А. Договору про надання правової (правничої) допомоги № 005 від 11 лютого 2022 року сторонами обумовлено, що за правову (адвокатську) допомогу по стягненню нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» замовник сплачує адвокату 7 000,00 грн.

24 березня 2022 року між адвокатом Олійник Я.Л. та Манжай І.А. було підписано Акт виконаних робіт до договору № 005 про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) від 11.02.2022 року, з якого вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг склала 7 000,00 грн. (а.с. 23).

ОСОБА_1 на підставі договору № 005 від 11 лютого 2022 року сплатила адвокату Олійник Я.Л. 11 лютого 2022 року 3 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 11.02.2022 року, та 24 березня 2022 року 3 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 24.03.2022 року (а.с. 21), тобто всього 7 000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн., та вказані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги майнового характеру задоволені частково на суму 88 475,58 грн. та позивач був звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 115, 233, 235 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 273, 352, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 88 475,58 грн. (вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень, 58 копійок), з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок) на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, у розмірі 3 276,87 грн. (три тисячі двісті сімдесят шість гривень, 87 копійок), з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез