Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/768/22
Номер провадження2/711/1178/22
РІШЕННЯ
25 квітня 2022 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанси», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Джирма А.В., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанси», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу.
Так, нотаріус застосував не чинні на час вчинення нотаріальної дії норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Крім того, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності боргу, чим порушив ЗУ «Про нотаріат».
Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У визначений ухвалою суду від 03.02.2022 строк, відповідачем не надано суду письмових пояснень (відзиву на позов) по суті позовних вимог.
В судове засідання позивач та його представник адвокат Джирма А.В. не з`явились. Разом з тим, представником позивача було подано до суду заяву, в якій вона просила проводити розгляд даної справи без участі сторони позивача. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи бели повідомленими належним чином.
Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. було відкрито виконавче провадження №66995974 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису №101750 від 07.06.2021.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений без правових підстав, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною.
За визначенням статті 18 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат»
Пунктом 19 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють, зокрема, виконавчі написи.
Вчинення нотаріусом виконавчих написів регламентовано главою 14 Закону України «Про нотаріат».
Так, за приписами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
На виконання вищенаведених положень законодавства Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік №1172).
26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та
строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Однак, не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчій напис.
Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.
Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17.
Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (07.06.2021), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Тому, з врахування приписів статті 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає недоцільним проводити аналіз інших підстав позовних вимог та заперечень на них.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,0грн., то слід зазначити наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які він очікує понести, становлять 6000грн.
Проте, позивачем не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, позивачем було надано суду договір про надання адвокатських послуг б/н від 18.11.2021, в якому сторони визначили, що в разі надання послуг на платній основі, замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі визначеною додатком до цього Договору та актом виконаних робіт, підписаний сторонами, що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 3.2 Договору). Однак такого додатку до Договору чи акту виконаних робіт позивачем не було надано суду.
Враховуючи відсутність доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також клопотання, що такі докази будуть подані суду в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України суд, з врахуванням заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд вважає що слід відмовити позивачу в задоволенні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на її недоведеність.
З огляду на зазначене, на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 992,40грн..
Керуючись ст.88, 87, 34 ч.1 п.19 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанси», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанси» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанси», , адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вул.. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, адреса: 18001, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, буд. 31.

Головуючий: Р. В. Демчик