Справа № 524/2508/22
Провадження №2/524/2545/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Швець Д.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна

УСТАНОВИВ:

У травні 2022 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з нерухомого майна.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 16.09.2015 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області Пасько С.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48121844.

На підставі постанови про арешт майна виконавцем винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24515686 від 17.09.2015 року 14:30:19, та внесено дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 143332 від 03.12.2021 року (а.с. 10) згідно даних АСВП у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 48121844 з примусового виконання виконавчого листа № 524/4287/14-ц, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука 14.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 53 810 грн 00 коп. В межах виконавчого провадження 16.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення на майно боржника. 27.01.2016 року виконавче провадження звершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Позивач просила скасувати арешт (заборону) на нерухоме майно, накладений постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області Пасько С.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.09.2015 року, серія та номер 48121844.

Ухвалою судді від 09.05.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, до участі у справі залучено в якості третьої особи АТ КБ «ПриватБанк».

02.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 27-30).

05.07.2022 року на адресу суду надійшла заява (пояснення) третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 45-47).

Ухвалою суду 05.07.2022 року за підготовчий розгляд справи закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

02.08.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача (а.с. 51).

Представник позивача Груба А.С. позов підтримав, просив задовольнити.

Представник Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, на адресу суду направила відзив на позов, звертала увагу, що у провадженні Відділу ДВС перебувало виконавче провадження № 48121844 з примусового виконання виконавчого листа № 524/4287/14-ц, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука 14.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 53 810 грн 00 коп., в межах якого було накладено арешт та заборону відчуження нерухомого майна. 27.01.2016 року виконавче провадження звершено. Оскільки виконавче провадження закрито на підстав п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», звільнити майно з-під арешту ВДВС не може. Представник звертала увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачений чіткий порядок звільнення майна з-під арешту. Представник зауважила, що надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження № 48121844 не можливо у зв`язку із закінченням строку зберігання завершеного виконавчого провадження. Позов вважала безпідставним, просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача Акціонерного товариства «ПриватБанк» про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляду справи без його участі. Представник звертав увагу, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у справі № 202/35768/13-ц з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № PLRONN00000017 від 08.07.2008 року у сумі 53 810 грн 24 коп. Рішення суду набрало законної сили. Однак ОСОБА_1 до цього часу дане рішення суду не виконала та заборгованість за кредитним договором не сплатила. Ураховуючи викладене, представник банку заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив такі фактичні обставини справи:

У провадженні Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області перебувало на виконанні виконавче провадження 48121844, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем АТ «ПриватБанк». 27.01.2016 року виконавче провадження звершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

В межах виконавчого провадження 16.09.2015 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області Пасько С.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48121844.

На підставі постанови про арешт майна виконавцем винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24515686 від 17.09.2015 року 14:30:19, та внесено дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12-13).

27.01.2016 року виконавче провадження звершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення (а.с. 10).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у справі № 202/35768/13-ц з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № PLRONN00000017 від 08.07.2008 року у сумі 53 810 грн 24 коп. Рішення суду набрало законної сили. Згідно пояснень представника банку ОСОБА_1 до цього часу дане рішення суду не виконала та заборгованість за кредитним договором не сплатила.

Згідно автоматизованої системи документообігу суду сторонами у справі № 524/4287/14-ц, яка перебувала на розгляді в Автозаводському районному суді міста Кременчука, були АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с. 23-24).

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с. 48) відкритих виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_1 станом на розгляд справи немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути - припинення дії, яка порушує право.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Так, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації її цивільного права права власності на нерухоме майно.

Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Зважаючи на те, що відкриті виконавчі провадження відсутні, питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд звертає увагу на те, що у свої заяві представник банку посилається лише на те, що існувало рішення суду про стягнення з позивачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, додає його копію, проте, представником не надано жодного доказу того, чи був виданий виконавчий лист, чи перебував він на виконанні в органах державної виконавчої служби, чи був пропущений строк пред`явлення виконавчого провадження, і з яких підстав.

Арешт, що оскаржується, накладений у зв`язку з виконанням рішення в іншій справі, розглянутій іншим судом.

Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно порушує права позивача.

Позивач про компенсацію судових витрат не заявив.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , накладені постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчука МУЮ у Полтавській області Пасько С.В. про арешт майна боржка та оголошення заборони на його відчуження від 16.09.2015 року, серія та номер 48121844, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24515686 від 17.09.2015 року 14:30:19.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 12.08.2022 року.

Суддя Ж.О. Кривич