Справа № 199/1247/22
(2/199/1325/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що його мати, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_4 , 1965 р. народження є рідним братом позивача. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 . Домоволодіння складається з житлового будинку А-1, прибудови а-1, ганок а, гараж Б , літня кухня В, сарая Г, вхід у погріб Д, убиральні Є, споруди 1-7. Домоволодіння розташовано на земельній ділянці загальною площею 987 кв.м. та було збудовано у 1976 році.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачу по справі. Після смерті матері позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 січня 2022 року, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстру іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що його мати співмешкала з ОСОБА_6 у 1968 році. Рішенням № 2005 від 11 грудня 1968 р. виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся «Про дозвіл гр. ОСОБА_6 закінчити будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 » у п.2 зазначено - дозволити ОСОБА_6 закінчити почате будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , закріпивши за ним земельну ділянку площею 600 кв.м., присвоївши новим номер 55 а. У пункті 3 рішення зазначено зобов`язати гр.. ОСОБА_6 після закінчення будівництва житлового будинку здати його по акту прийомки до експлуатації та реєструвати в МБТ, а існуючий флігель переобладнати під сарай.

З 1968 р. після отримання цього рішення ОСОБА_6 нічого не будував. У 1972 році він розлучився с матір`ю позивача та було винесене нове рішення № 1184 виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся м. Дніпропетровська від 19 липня 1972 р. «Про переоформлення документів на індивідуальне будівництво по АДРЕСА_2 », відповідно до якого було вирішено: переоформити документи на індивідуальне будівництво по АДРЕСА_2 на гр.. ОСОБА_5 , дозволив їй закінчити будівництво житлового будинку; зобов`язати гр.. ОСОБА_5 після закінчення будівництва індивідуального житлового будинку існуючій флігель переобладнати під сарай. Тобто починаючи з 1972 року житловій будинок та надвірні споруди мати позивача будувала сама, однак право власності не оформила. У зв`язку з чим позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А-1, прибудови а-1, ганок а, гараж Б , літня кухня В, сарая Г, вхід у погріб Д, убиральні Є, споруди 1-7.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача Дніпровської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві, посилаючи на відсутність предмету спору, а також на те, що набуття права власності на домоволодіння за зазначеною адресою у відповідності до законодавства за померлою ОСОБА_5 не відбулось, а отже спірне майно не входить до складу спадщини.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12 вересня 2017 року виконавчим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. За життя, 19.07.2017 року, ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачу по справі. На час відкриття спадщини заповіт є чинним.

Рішенням № 2005 від 11 грудня 1968 р. виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся «Про дозвіл гр. ОСОБА_6 закінчити будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 » у п.2 зазначено - дозволити гр.. ОСОБА_6 закінчити почате будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , закріпивши за ним земельну ділянку площею 600 кв.м., присвоївши новим номер 55 а. У пункті 3 рішення зазначено зобов`язати гр.. ОСОБА_6 після закінчення будівництва житлового будинку здати його по акту прийомки до експлуатації та реєструвати в держбюро, а існуючий флігель переобладнати під сарай.

Новим рішенням № 1184 виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся м. Дніпропетровська від 19 липня 1972 р. «Про переоформлення документів на індивідуальне будівництво по АДРЕСА_2 », було вирішено переоформити документи на індивідуальне будівництво по АДРЕСА_2 на гр.. ОСОБА_5 , дозволив їй закінчити будівництво житлового будинку; зобов`язати гр.. ОСОБА_5 після закінчення будівництва індивідуального житлового будинку існуючій флігель переобладнати під сарай.

Після смерті ОСОБА_5 позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

18.01.2022 р. державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповвтом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Аналіз наведених належних та допустимих доказів дає суду зробити висновок про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем спадкового домоволодіння померлої матері ОСОБА_5 за заповітом та має право оформити право власності на спадкове домоволодіння, яке належало померлій та яка свого права власності не оформила, у зв`язку з чим позивач оформити спадщину не може, а тому суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове домоволодіння підлягає задоволенню за для захисту спадкових прав позивача.

А тому суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, визнати за позивачм право власності на будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 22,1 кв.м., житловою 11,6 кв.м., гаражу літ.Б, сараю літ.Г, літньої кухні літ.В, убиральні літ.Е, входу у погріб літ.Д, споруд 1-7.

Суд вважає безпідставними вимоги позивача до відповідача ОСОБА_4 , оскільки позивач не довів суду належними доказами наявність спору між сторонами з огляду на той факт, що зазначений відповідач право на спадкування позивача за заповітом не оспорював, права на обов`язкову частку у спадщині не має.

Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача Дніпровської міської ради, оскільки саме орган місцевого самоврядування є належним відповідачем у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у разі відсутності інших спадкоємців. Відсутність реєстрації права власності нерухомого майна, побудованого спадкодавцем у 1976 році, не позбавляє права спадкоємця набути права власності на таке майно.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1233, 1268 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 22,1 кв.м., житловою 11,6 кв.м., гаражу літ.Б, сараю літ.Г, літньої кухні літ.В, убиральні літ.Е, входу у погріб літ.Д, споруд 1-7.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя Руденко В.В.