СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2293/21
Провадження № 2/306/191/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , в якій він фактично проживає разом зі своєю сім`єю. У вищевказаній квартирі зареєстрована його дружина, їх малолітній син та батько його дружини відповідач, який фактично не проживає за вищевказаною адресою більше пів року, на підтвердження чого позивач надав акт про фактичне проживання (не проживання) особи №207 від 15.12.2021 року. Зазначає, що реєстрація у належній йому квартирі відповідача викликає у нього проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються. Тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Представник відповідача адвокат Козар М.М. подав до суду письмові пояснення та просив суд відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що відповідач є інвалідом 3 групи інвалідом війни. Зазначає, що у квартирі за адресою АДРЕСА_1 проживає на законних підставах, з його сторони жодних неправомірних дій щодо власника квартири або дій спрямованих на ушкодження майна вчинено не було, тому, на його думку, не має законних підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити (а.с. 21).

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у поданих ним письмових поясненнях (а.с. 37).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).

Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №71 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3737102 від 21.05.2013 року, квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 5-7).

Відповідно до акту про фактичне проживання (не проживання) особи №207 від 15.12.2021 року, за свідченнями сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою більше пів року (а.с. 4).

Згідно ч.1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підтвердження факту не проживання відповідача у належній позивачу квартирі, останній подав акт про фактичне проживання (не проживання) особи №207 від 15.12.2021 року, у якому зазначено, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше пів року (шести місяців).

Однак, вищевказана норма Закону встановлює строк в один рік, протягом якого особа повинна бути відсутньою за місцем проживання (реєстрації) для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та регулює право користування житлом приватного житлового фонду, тому даний доказ, на думку суду, не є належним та достатнім для встановлення факту не проживання відповідача у належній позивачу квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог і таких не здобуто протягом судового розгляду суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 141, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 15, 29, 405 ЦК України, ст. 64, 156 ЖК України, Конституцією України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець