Справа № 346/746/22
Провадження № 2/346/707/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , яка з 1960 р. до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 . Заповіту вона не залишила.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, що знаходяться за вказаною адресою її проживання. Це майно належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, яке втрачене. Станом на 01.07.1990 р. в даному господарстві проживала лише ОСОБА_2 і лише її місце проживання було там зареєстроване.

На час смерті вказаної особи за вказаною адресою проживали і там було зареєстроване місце проживання: її сина ОСОБА_3 , 1956 року народження; її невістки ОСОБА_4 , 1959 року народження, та позивача (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_5 »).

Вказаний син померлої не оформив своїх спадкових прав на дане майно та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Позивач вважає, що вона прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає.

14.02.2019 р. позивач звернулася до нижче вказаного приватного нотаріуса, який відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно, оскільки відповідний правовстановлюючий документ втрачено, а також через відсутність реєстрації права власності на це майно.

Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказане будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 06.05. та 25.08.2022 р. представник позивача, адвокат Романенчук А.В. подав до суду письмові клопотання, в яких зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його та позивача участі (а.с.88, 106).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 09.03.2022 р. подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, а також зазначив про визнання позовних вимог (а.с.26, 27).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін та їх представників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), які підлягають застосуванню в даних правовідносинах, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мишин Коломийського району Івано-Франківської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.02.1992 року (а.с.7).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер в с.Мишин Коломийського району Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.08.2016 року (а.с.8).

Згідно із заповітом від імені ОСОБА_3 , посвідченим виконкомом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 26.10.2011 р. (реєстровий №24), заповідач все своє майно заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивачу (а.с.105).

Згідно з даними довідки № 62, виданої 09.02.2017 року Нижньовербізькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, за життя ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Станом на 01.07.1990 р. в даному господарстві проживала лише ОСОБА_2 і лише її місце проживання було там зареєстроване.

На час смерті вказаної особи ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за вказаною адресою проживали і там було зареєстроване місце проживання: її сина ОСОБА_3 , 1956 року народження; її невістки ОСОБА_4 , 1959 року народження, та онуки померлої, тобто позивача (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 »).

Заповіт від імені ОСОБА_2 виконкомом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області не складався і не посвідчувався (а.с.14).

На час смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за вказаною адресою проживали і там було зареєстроване місце проживання: його дружини ОСОБА_4 , 1959 року народження, та його дочки, тобто позивача (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 »). Заповіт від імені ОСОБА_3 , посвідчений виконкомом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 26.10.2011 р. (реєстровий №24), не змінювався і не скасовувався (а.с.14).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів №57984 та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлених Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 13.02.2017 р. та 29.01.2017 р. відповідно, спадкове нерухоме майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 84,0 кв.м., житловою площею 55,2 кв. м.; літньої кухні «Б»; гаражу - «Д»; навісів - «В,Ж»; майстерні «Г»; сараю «Е»; вбиральні - «Є»; підвалу «Г1»; огорожі «№1, 2, 3, 4, 5, 7, 9»; вимощення - «І, ІІ»; колод. інженерних мереж - «№6»; криниці - «№8». Житловий будинок з господарськими будівлями споруджено у 1960 році. Право власності на це майно зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право, виданого 27.05.1990 р. виконкомом Коломийської районної Ради народних депутатів на підставі рішення №112 від 23.05.1990 р. В цій виписці також вказано, що побудовані об`єкти, позначені «Ж», «№2», «№6», «№9», «ІІ», «ІІІ», не вважаються об`єктами самочинного будівництва (а.с.24-29).

Судом встановлено, що з метою оформлення прав спадщину за законом після смерті своєї баби ОСОБА_2 позивач звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коломийської районного нотаріального округу Івано- Франківської області Трачука В.Є., який 14.02.2019 року надав письмове повідомлення про те, що видати свідоцтво про право на вищевказану спадщину не може, оскільки відсутній відповідний правовстановлюючий документ на спадковий будинок, а також через відсутність реєстрації права власності на це майно. Тому позивачу рекомендовано звернутися з відповідним позовом про визнання права власності на це майно в порядку спадкування (а.с.12).

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання стороною відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиною спадкоємцем за законом першої черги, яка претендує на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору, права власності на це майно. При цьому суд бере до уваги, що єдиний спадкоємець першої черги, батько позивача ОСОБА_3 прийняв вказану спадщину після смерті його матері ОСОБА_2 , однак, він помер, не оформивши своїх спадкових справ на це майно.

На підставі наведеного, ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.206, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителькою АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, а саме: житлового будинку «А», загальною площею 84,0 кв. м., житловою площею 55,2 кв. м.; літньої кухні «Б»; гаражу - «Д»; навісів - «В,Ж»; майстерні «Г»; сараю «Е»; вбиральні - «Є»; підвалу «Г1»; огорожі «№1, 2, 3, 4, 5, 7, 9»; вимощення - «І, ІІ»; колод. інженерних мереж - «№6»; криниці - «№8», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.08.2022 року.

Суддя Калинюк О. П.