Справа № 481/691/21
Провадж.№ 2/481/56/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.04.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,
09.06.2021 року до Новобузького районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , за яким просила суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті її матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 ухилялась від надання допомоги спадкодавиці, яка через похилий вік і тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги та догляду.
Водночас зазначала, що вона є рідною племінницею померлої ОСОБА_3 . Чоловік спадкодавиці - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 страждала на тяжку психічну хворобу. Донька ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - відповідачка у справі, не спілкувалась з ними за їх життя, не приймала участі у їх похованні, а за життя матері, у присутності працівників Управління соціального захисту населення відмовилась її доглядати, запропонувавши передати її до будинку для пристарілих осіб. Для вирішення питання про догляд за ОСОБА_3 , позивачка разом з її двоюрідною онукою ОСОБА_5 відвезли її до обласної психіатричної лікарні для проведення психіатричної експертизи, де спеціалізованою психіатрично медико-соціальною експертною комісією їй було встановлено діагноз та надано І групу інвалідності безстроково. До дня смерті спадкодавці, ОСОБА_5 постійно проживала разом з нею та доглядала за нею, а вона(позивач) несла матеріальні витрати по утриманню хворої тітки.
Крім наведеного вище, позивачка вказувала на те, що у визначений законом строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки має таке право за правилами частини 3 статті 1266 ЦК України, за правом представлення після смерті матері - сестри спадкодавці, проте дізналась, що з такою ж заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої - відповідачка у справі - ОСОБА_2 . Вважаючи, що відповідач ухилилась, відмовившись від виконання обов`язку щодо утримання своєї матері, яка через похилий вік та тяжку психічну хворобу перебувала у безпорадному стані , позивач просила усунути її від права на спадкування.
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.
Ухвалою судді від 10.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 09:00 годині 30.06.2021 р. та в порядку підготовки справи до розгляду витребувано від приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
Підготовче судове засідання відкладалось на 13.07.2021 року, 27.08.2021 року, 21.09.2021 року, 04.10.2021 року, 18.10.2021 року.
09.11.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву для надання доказів до 09.12.2021 року.
Ухвалою від 09.12.2021 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду на 18.01.2022 року.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.
Відповідач ОСОБА_2 , як у підготовче судове засідання, так і у судові засідання 18.01.2022 року, 07.02.2022 року, 27.04.2022 року не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення про вручення судових повісток. Причини неявки в судові засідання не повідомила, відзиву на позов не подала.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 04.12.2020 року (а.с. 11,23.
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке нею успадковане після смерті чоловіка ОСОБА_4 згідно свідоцтв про право власності від 19.08.2020 року № 559 та № 561 , виданих приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Самойленко С.М.( а.с.44).
За життя ОСОБА_3 було безстроково встановлено І групу інвалідності внаслідок психічного розладу, і вона мала потребу у постійному сторонньому нагляді та догляді, у зв`язку з чим проживала разом з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , що підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 82 від 05.08.2020 року та довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 407562 від 07.02.2020 року (а.с. 5,6).
Згідно копії спадкової справи № 23/2021 від 07.04.2021 року з заявою про прийняття спадщини від 07.05.2021 року звернулась донька спадкодавиці ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, а з заявою про прийняття спадщини від 07.04.2021 року звернулась позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги за законом згідно статті 1262 ЦК України за правом представлення після її померлої матері, рідної сестри спадкодавці ОСОБА_6 , відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України( а.с.22, 38).
В обґрунтування позову, за клопотанням позивачки, були допитані свідки, які підтвердили факт ухилення доньки спадкодавці від виконання обов`язків по утриманню та догляду хворої матері, яка потребувала такого в силу свого тяжкого фізичного та психічного стану.
З допиту свідка ОСОБА_7 вбачається, що подружжя ОСОБА_8 проживало по сусідству з нею з весни 2007 року. Зі слів ОСОБА_3 було відомо, що у них є донька, яка проживає у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області. Проте, і за життя чоловіка, і після його смерті подружжям ОСОБА_8 опікувались позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які постійно приїжджали до них, привозили продукти, ліки, відносились до них як до батьків. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 забрала ОСОБА_3 до себе, оскільки та хворіла психічно, втрачала пам`ять, тікала з дому, десь ходила, її постійно розшукували і односельчани і поліція. У такому стані ОСОБА_3 перебувала ще приблизно за рік до смерті чоловіка, і оскільки потребувала цілодобового догляду, спочатку нею опікувався чоловік, а потім ОСОБА_5 . Позивачка надавала кошти на її лікування та утримання. Зараз спадковий будинок порожній, у ньому ніхто не живе. Донька приїздила до спадкового будинку один раз щоб зібрати і вивезти з домоволодіння металеві речі. Ні на похорони батька, ні на похорони матері ОСОБА_2 не приїжджала.
З пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що як сусіди, вони постійно спілкувались з подружжям ОСОБА_8 , надавали один одному посильну допомогу, ОСОБА_3 психічно захворіла ще за життя чоловіка. Після його смерті її забрала до себе ОСОБА_5 разу, за життя ОСОБА_4 він, їдучи по роботі в м. Кривий Ріг, взяв з собою ОСОБА_4 на його прохання, відвідати доньку. Пізніше ОСОБА_4 розповідав, що донька того разу, коли приїхав до неї батько в м. Кривий Ріг не пустила його до себе додому і він вимушений був повертатись в м. Новий Буг. Після цього випадку він попрохав, щоб в разі своєї смерті чи смерті дружини, ОСОБА_3 , не повідомляти донці. Опікувались ОСОБА_3 позивачка і ОСОБА_10 , які також здійснили їх, ОСОБА_8 , поховання.
З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона проживала по сусідству з подружжям ОСОБА_8 до того, як вони придбали будинок АДРЕСА_1 . Їдучи автомобілем до своїх батьків у м. Кривий Ріг, вона двічі брала з собою ОСОБА_3 , яка везла продукти доньці ОСОБА_12 , яка також там проживала. На зворотньому шляху ОСОБА_3 скаржилась, що донька їй не відкрила, сусіди її напоїли чаєм і у них вона залишила продукти для родини доньки. Пізніше, коли сусіди переїхали на АДРЕСА_1 , зустрічала ОСОБА_3 у місті і вона розповідала, що нікому вона не потрібна, чоловік хворіє, квартиру продали на вимогу доньки, якій потрібні були гроші. Пізніше коли зустрічала її, бачила, що вона психічно хвора, знала що вона втрачає пам`ять, тікає з дому, її розшукують. До смерті ОСОБА_3 проживала у ОСОБА_5 , яка разом з позивачкою ОСОБА_1 , займались її похованням.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що відповідачка ОСОБА_14 виросла на її очах, оскільки вони проживали по сусідству. Квартиру ОСОБА_8 продали на вимогу доньки та віддали їй частину грошей, за другу частину купили собі хату по АДРЕСА_1 . Проте, донька вимагала щоб вони віддали їй усі гроші і продали машину. Оскільки батьки відмовились це зробити, донька написала їм, що вони для неї померли. Пізніше вона, як журналіст, займалась влаштуванням життя подружжя ОСОБА_8 , які перебували у скрутному становищі, оскільки хворіли та потребували сторонньої допомоги, писала листи їх доньці щоб вона прийняла участь у житті батьків. У її присутності, в кабінеті директора КП «ТЦ соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новобузької міської ради Миколаївської області» Місів`яйцевої М.І., відповідачка ОСОБА_2 сказала, що доглядати матір не буде, щоб її забирали у будинок для пристарілих. ОСОБА_3 дійсно хворіла, втратила пам`ять, нічого не розуміла, тікала з дому, потребувала цілодобового догляду. Доглядали її і поховали позивачка ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є двоюрідною онукою ОСОБА_3 та доглядала її до смерті. Хворіти ОСОБА_3 почала приблизно за рік до смерті чоловіка. Після його смерті вона забрала ОСОБА_3 до себе оскільки та мала психічні розлади та потребувала постійного стороннього догляду. Разом з позивачкою возили її на обстеження до обласної психіатричної лікарні, допомагали оформити пенсію по інвалідності, лікували. Намагались влаштувати до будинку для людей похилого віку, проте її туди не брали, бо у неї є донька. Коли директор Управління соціального захисту викликала доньку для вирішення питання догляду за матір`ю, та відмовилась її доглядати і сказала щоб робили з матір`ю, що хочуть, батьки для неї давно померли.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Також право на спадкування за правом представлення мають племінники спадкодавця на ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1266 ЦК України.
Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Виходячи з положень частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.
Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.
Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов' язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Безпорадний стан спадкодавиці ОСОБА_3 та її потреба у постійному сторонньому догляді підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 82 від 05.08.2020 року та довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 407562 від 07.02.2020 року.
Також, як зазначалось вище, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 підтвердили, що померла ОСОБА_3 мала психічний розлад, внаслідок чого їй було безстроково встановлено І групу інвалідності, мала потребу у постійному сторонньому нагляді та догляді, отже перебувала у безпорадному стані, а її донька, будучи обізнаною про стан матері та маючи можливість їй допомагати, умисно від цього відмовилась, пославшись на обов`язок держави та не цікавившись, навіть, про те, хто здійснює такий догляд.
Звернення до відповідачки за допомогою та її ухилення від такої допомоги підтверджені поясненнями позивачки, показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , а також повідомленням директора Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новобузької міської ради Миколаївської області» Місів`яйцевої М.
З огляду на викладене, доводи позовної заяви про те, що відповідачка має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки за життя спадкодавимці не турбувалася про неї, не підтримувала її матеріально, фактично ухилилась від виконання свого обов`язку, як доньки, щодо її утримання та надання їй допомоги, є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи, підстави, з якими закон пов`язує можливість усунення відповідача від спадкування щодо майна спадкодавця, знайшли своє підтвердження, за відсутності заперечень відповідачки у формі відзиву на позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідачки належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст.141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, задовольнити.
Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачені останньою судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлений 05.05.2022 року.
Суддя Вжещ С.І.