Провадження № 2/344/1100/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 49257,32 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 49257,32 грн., стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що 06.05.2020 року ПАТ „ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_2 уклали договір страхування серії PKS.A № 2000023 майнових інтересів власника автомобіля «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 14.10.2020 року в м.Івано-Франківську на вулиці Коновальця відбулась дорожньо- транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mitsubishi LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та застрахований автомобіль «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Відповідно до Постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2020 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 355 від 17.12.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 108 066,94 грн., а відповідно до Акту виконаних робіт від 09 квітня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 155 324,26 грн. Відповідно до платіжного доручення № 3764 від 04.03.2021 року AT «ПРОСТО- страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 151 874,26 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо- транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до Полісу № ЕР153464337. Полісом ЕР153464337 передбачено ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну, який становить 130 000,00 грн., при цьому франшиза становить 2 000,00 грн. ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло відповідальність щодо врегулювання наслідків зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з цим AT «ПРОСТО-страхування» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про страхове відшкодування № 04-965 від 15 квітня 2021 року. За результатами розгляду даної заяви ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 102 616,94 гривень, які 30.04.2021 року були перераховані на рахунок AT «ПРОСТО- страхування. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати AT «ПРОСТО-страхування» грошові кошти в розмірі 49 257,32 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.117).

Представник відповідача щодо заявленого позову заперечив, просив відмовити, з підстав наведених у письмових поясненнях.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 14.10.2020 року приблизно о 19.05 хв. в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mitsubishi LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом «Хундай Соната» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився (рухався) попереду, чим порушив пункт 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. автомобіля марки автомобіля «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

15.10.2020 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до Публічного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.6).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.14).

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №355 «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість до пошкодження складає 580 069,98 грн. Значення коефіцієнту фізичного зносу 0,40. Вартість відновлювального ремонту КТЗ з ухваруванням зносу 108 066,94 грн. (а.с.16-49).

20.01.2021 року ОСОБА_2 подав до Публічного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.55).

Згідно страхового акту № 148089 від 04.03.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 внаслідок ДТП за договором страхування (полісу) серії PKS.A № 2000023 від 06.05.2020 року нараховано страхове відшкодування в розмірі 151 874, 26 гривень (а.с.56).

Відповідно до платіжного доручення № 3764 від 04.03.2021 року, встановлено, що АТ "ПРОСТО-страхування" сплатило на користь ФОП ОСОБА_4 страхове відшкодування за за ремонтом «Hyundai SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_2 , страховий акт №148089 від 04.03.2021 року в розмірі 151 874, 26 грн. (а.с.57).

12.05.2021 року за вих. № 04-1137 АТ "ПРОСТО-страхування" на адресу ОСОБА_1 направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 49 258,32 грн. (а.с.60).

Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, за заявою позивача, страхова компанія відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу в розмірі 102 616,94 грн.

Позивач, на підставі ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодування, в сумі 49 257,32 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичними розміром страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211 св 18).

Крім того, п. 6 ст. 26 Закону України «Про страхування», передбачає, що Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Таким чином обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, судом в свою чергу не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи.

Як встановлено вище, Страхова компанія відповідача виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу лише 102 616,94 грн.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного різниця між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням (отриманим від Страховика відповідача) покладається саме на винуватця ДТП - на відповідача у розмірі 49 257, 32 грн. (151 874,26 - 102 616,94 грн.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в порядку ст. 1194 ЦК України, в сумі 49 257, 32 грн.

Що стосується посилань представника відповідача стосовно того, що відповідач ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки його відповідальність застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» і саме страхова компанія повинна виплачувати вказану матеріальну шкоду, то суд не приймає їх до уваги оскільки, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вказані витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України ).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ПрАТ «ПРОСТО-страхування» надано договір про надання правової допосони №1 від 02.01.2020 року (а.с.66-71), рахунок фактуру №17 (а.с.72), платіжне доручення №15503 (а.с.73) та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 30.09.2021 року на суму 5000 грн (а.с.74).

В детальному описі робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги вказано, що фактичні судові витрати складаються з підготовчих дій (з`ясування чи мали місце обставини, про які вказує відповідач, визначення підсудності, визначення складу учасників судового процесу та інше). Суд вважає, що обсяг даних робіт не можуть бути включені як витрати на правничу допомогу. Тому сума витрат на правничу допомогу є значно завищеною в порівнянні із змістом та характером наданої допомоги, а тому до стягнення підлягає сума в розмірі 3 000 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р., ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 49257,32 грн., стягнення судових витрат - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (м. Київ, вул. Герцена, 10, ) страхове відшкодування в розмірі 49 257 (сорок дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 32 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (м. Київ, вул. Герцена, 10, ) понесені витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 гривень та 2 102,00 гривень судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 25.08.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.