Справа № 331/693/21
Провадження № 2/331/495/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Мироненко О.В.

представника позивача- ОСОБА_1

впредставника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

відповідача- ОСОБА_4

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2014 по 31.12.2020 в сумі 52606,48 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачам у зазначений період надавались комунальні послуги, однак боржники не виконали належним чином свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» просить стягнути заборгованість в судовому порядку.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості було задоволено.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року заочне рішення у цій справі від 30 березня 2021 року скасоване та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» в частині позовних вимог до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за комунальні послуги залишено без розгляду та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2014 по 31.12.2020 в сумі 52606,48 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021 справу для розгляду розподілено судді Жуковій О.Є..

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 06 грудня 2021 року справу прийнято до провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Силкіна Н.І. надала суду відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просила відмовити через відсутність між сторонами договірних правовідносин, ненадання позивачем доказів надання послуг. Крім того, представник відповідача вказала не неправомірність дій Концерну «МТМ» щодо нарахування заборгованості на надані послуги з постачання гарячої води, які нараховувалися всупереч вимог чинного законодавства не по лічильнику, обов`язок щодо повірки якого було покладено на відповідача, а за кількістю зареєстрованих осіб.

Також, представником відповідача ОСОБА_2 була надана заява про застосування строку позовної давності.

16 грудня 2021 року ОСОБА_5 надала відзив на позов, в якому з тих підстав, що вона у спірний період з 01.08.2014 року по 01.12.2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживала, наданими послугами не користувалася, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Крім того, ОСОБА_5 також була надана заява про застосування строку позовної давності.

ОСОБА_6 також у наданому відзиві в задоволенні позовних вимог просила відмовити, оскільки з червня 2019 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , наданими послугами не користувалася, крім того, надала заяву про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Силкіна Н.І. та відповідач ОСОБА_4 у вступному слові в задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили справу розглянути у їх відсутність, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 31.08.2016 , виданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району , 77/100 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що з серпня 2014 по грудень 2020 року відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_5 за вищевказаною адресою була зареєстрована з 18.05.2010 року по 21.10.2020 року, що підтверджено копією паспорту серії НОМЕР_3 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Факт надання відповідачам послуг підтверджується відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою, актом прийомки в експлуатацію приладу обліку теплової енергії від 01.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, позивачем було долучено до матеріалів справи Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, який укладений 14 липня 2014 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_2 , та предметом якого є надання послуг до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідачі за період з 01.08.2014 року по 31.12.2020 року мають заборгованість в сумі 52606,48 гривень, з яких 22794,21 гривень- заборгованість за послуги з централізованого опалення, 29 812,27 гривень заборгованість за послуги з централізованого ГВП.

З наданого розрахунку вбачається, що відповідачам нарахована заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 29 812,27 гривень .

При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що в зв`язку з вчасно не повіреним лічильником гвп, споживач був переведений на норму споживання гвп: 0,14 л/добу на 1 особу з 01.02.2019 року, та з огляду на те, що в квартирі було зареєстровано 4 особи, розрахунок здійснений виходячи з норми споживання на чотирьох осіб.

Відповідачами повірку лічильника гвп здійснено 23 листопада 2021 року , тобто вже після звернення Концерну «Міські теплові мережі» до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_10 у відзиві, заперечуючи наявну заборгованість за послуги з гарячого водопостачання , посилається на норми законодавства, згідно з якими відповідальним за своєчасну повірку лічильників є саме організація, яка постачає відповідні житлово-комунальні послуги, а також на те, що після повірки її лічильник визнано справним.

З матеріалів справи вбачається, що впродовж 2018 року Концерном «МТМ» проводилась активна інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води.

Споживачам послуг Концерну «МТМ», починаючи з грудня 2018 року у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку.

Такі рахунки із відповідними попередженнями направлялись і споживачу ОСОБА_10 , містяться в матеріалах справи.

Після попередження у рахунках на сплату житлово-комунальних послуг щодо необхідності здійснення держповірки квартирних (розподільних) приладів обліку та невиконання цих вимог позивачем, її лічильник обліку гарячої води було знято з абонентського обліку з лютого 2019 р., а нарахування за гарячу воду стали здійснюватись відповідно до норм споживання.

На час виникнення спірних правовідносин правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII.

До моменту прийняття Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання.

З набранням чинності Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку.

Так, вказаним Законом було внесено зміни до статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду, що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 6 і 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту один раз на 4 роки.

З матеріалів справи вбачається, що на рахунках про сплату комунальних послуг розміщено попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку.

Відповідно, повірка лічильників води з 01 січня 2018р. повинна була проводитися за рахунок споживача.

Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням від 01.12.2017 № 768 виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу.

Суд вважає безпідставними посилання відповідачів на пункти 9, 30, 32 Правил N 630, якими передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

На час виникнення спірних правовідносин у цій справі змінилось законодавство, а тому правовідносини врегульовані по-іншому, як вже було наведено вище.

Тобто, спірні правовідносини врегульовані статтею 6 ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (набрав чинності 02.08.2017р.), відповідно до якого й була змінена редакція ч. 4 статті 17 ЗУ "Про метрологію та метрологічну діяльність", у зв`язку з чим обслуговування та заміна приладів обліку споживача, а також їх періодична повірка, щодо лічильників теплової енергії та води з 02.08.2017р. були покладені на споживача. Повірка інших лічильників, зокрема, електричної енергії та газу залишилась у зобов`язанні та відповідальності суб`єктів господарювання.

Таким чином, не реагуючи на чисельні попередження у рахунках на оплату гарячого водопостачання та централізованого опалення, відповідачі фактично самі створили таку ситуацію, коли позивач мав нараховувати їм за надані послуги за гарячу воду за нормами споживання з лютого 2019 року.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 з 21.10.2020 року знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , гарячу воду не споживала , через що суд не погоджується з розрахунком, наданим позивачем та вважає, що з урахуванням наданого розрахунку, сума заборгованості за послуги з гарячого водопостачання повинна розраховуватися з 21.10.2020 виходячи з реєстрації в квартирі трьох осіб та має складати:

за жовтень 2020 року : (29,98 Х 0,14 Х 3 особи Х 80,74 грн.) + (21 день Х 1 особу Х 80,74 грн) = 1254,01 гривень;

за листопад 2020 року: 30 Х 0,14 Х 3 особи Х 80,74 грн =1017,32 гривень;

за грудень 2020 року: 29,98 Х 0,14 Х 3 особи Х 80,74 грн.=1016,64 гривень.

Тобто, фактично сума нарахованої заборгованості за послуги гвп повинана складати 25 745,04 гривень (заборгованість станом на 30.09.2020) + 1254,01 гривень ( жовтень 2020 року) + 1017,32 гривень (листопад 2020 року) + 1016,64 гривень (грудень 2020 року) = 29 033,01 гривень.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги»споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Цивільні права особа здійснюються та виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України).

Статтею 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України-власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ст.ст.7,9), Житлового кодексу України (ст. 162, ст. 64), Закону України «Про теплопостачання» (ст.19), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572 встановлений обов`язок для власника, сплачувати комунальні послуги.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг за надані послуги з централізованого опалення з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2020 року в сумі 22 794,21 гривень, і вказані обставини відповідачами не спростовані.

Крім того, судом встановлено наявність заборгованості за послуги з гвп за вищенаведений період в сумі 29 033,01 гривень.

Всього заборгованість складає за період з 01.08.2014 року по 31.12.2020 року в сумі 51 827,22 гривень.

Зокрема, судом не приймаються доводи відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони фактично не проживали за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони як власники зобов`язані здійснювати оплату послуг з централізованого опалення в силу вимог ст. 322 ЦК України, 162 ЖК України.

Щодо наданої відповідачами заяви про пропуск позивачем строку позовної давності , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Розрахунком заборгованості підтверджено , що відповідачами були виконані оплати заборгованості, зокрема в листопаді 2014 року в сумі 500,00 гривень і зазначена сума перевущує щомісячне нарахування, в червні 2016 року було сплачено за послуги в опалення 100,00 гривень, хоча нарахування в цей період не здійснювалося, а за гаряче водопостачання було здійснено також оплату в сумі 100,00 гривень, хоча нараховано було 28,78 гривень.

Враховуючи, що доказів того, що сплачені суми були внесені на оплату поточних платежів, суду надано не було, зокрема, частина зазначених вище платежів були здійснені в місяці , коли нарахувань за надані послуги не здійснювалося, суд вважає, що відповідачами були вчинені дії що свідчать про визнання ними боргу, а отже строк позовної давності перервався.

Крім того, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258 цьогоКодексу,продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом.

Отже, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих таперехідних положень Цивільного кодексуУкраїни в межах позовної давності позивач Концерн «МТМ» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо переривання строку позовної давності , а також продовження строку на строк дії карантину, підстави для застосування позовної давності відсутні.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам , стягнувши з кожного з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь позивача судовий збір в розмірі 559,09 гривень , крім того, з огляду на те,що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, слід компенсувати Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 559,09 гривень за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) заборгованість за надані послуги за період з 01.08.2014 року по 31.12.2020 року в сумі 51 827,22 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) судовий збір у розмірі по 559,09 гривень з кожного.

Компенсувати Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 559,09 гривень за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 02 вересня 2022 року.

Суддя: О. Є. Жукова