Справа № 2-2960/2010
Провадження №6/367/140/2022
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Линника В.Я.

за участі: секретаря Балинської О.С.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена вище заява, в якій заявник зазначив, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.10.2010 р. у справі №2-2960/2010 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/06-11/2800 від 27.12.2006 року.

На виконання зазначеного рішення судом було видано виконавчі листи по справі № 2- 2960/2010 та згодом пред`явлено Банком для виконання в Бучанський ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ).

07 липня 2016 року Бучанським ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 51596855. Стан ВП: Зупинено. Стягувач: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до Договіру відступлення права вимоги № 114/45, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним № 014/06-11/2800 від 27.12.2006 року ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».

Крім того, 30 серпня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/45-ДГ. Відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 014/06-11/2800 від 27.12.2006 року.

У зв`язку з викладеним, просить замінити сторону виконавчого провадження по справі № 2-2960/2010, а саме: стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В судове засідання заявник не з`явився, у своїй заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника заявника.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Вважає, що дана заява є необґрунтованою, а тому слід відмовити у її задоволенні. Також, зауважив, що заявник вже звертався із такою заявою про заміну сторони виконавчого провадження в рамках цієї ж справи і Постановою Верховного Суду від 25.11.2020 р., і Постановою Київського апеляційного суду від 24.02.2021 р. по справі № 2-2960/2010, за результатами повного і всебічного дослідження матеріалів і доказів по справі, Заявнику було відмовлено в задоволенні його заяви про заміну сторони виконавчого провадження з підстав не доведеності та не обґрунтованості його вимог.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником, а відповідно до ч. 5 цієї статті, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.12.2020 р. при розгляді справи № 0910/2-103/2011 (61-13311св20) визначено, що розглядаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни; при цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо.

Отже, вирішення питання про заміну сторони стягувача здійснюється судом з урахуванням положень ст.ст. 77-82,89 ЦПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2010 року по справі № 2-2960 /2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у суммі 286 741,56 грн. Звернено стягнення на автомобіль, належний ОСОБА_2 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено у заяві про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено у заяві про зупинення виконання рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.02.2021р. відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

30 серпня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», укладено договір відступлення права вимоги № 114/45, про відступлення права вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2006 року № 014/06-11/2800.

Цього ж дня між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 114/45-ДГ. Відповідно до умов цього договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2006 року № 014/06-11/2800.

У ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України; (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України; (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 2-127/11 (провадження № 61-1648св17) зазначено, що «скориставшись правом на врегулювання відносин у договорі, первинний кредитор та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на власний розсуд визначили момент виникнення у фактора права вимоги. Так, в пункті 4.1. укладеного між ними договору визначено, що право власності на права вимоги, які відступаються за укладеним договором, вважається таким, що перейшло від клієнта (ПАТ «УкрСиббанк») до фактора (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») в день підписання акта приймання-передачі права вимоги, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 3.1.1. договору. Право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав у фактора наступає після виконання ним зобов`язань, передбачених пунктом 3.1.1. договору. Як встановлено судами та свідчать матеріали справи, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження виконання умов пунктом 3.1. договору, відповідно до якого фінансування за відступлені права вимоги надається фактором клієнту шляхом перерахування суми фінансування на рахунок клієнта двома платежами, суди зробили правильний висновок, що заявником не було належним чином доведено факт виникнення права вимоги, що відступається за укладеним договором. Сторони договору поставили три умови щодо настання моменту виникнення права вимоги за договором факторингу, що мають одночасно настати: укладення договору факторингу, підписання акта приймання-передачі права вимоги та сплата суми фінансування на рахунок клієнта. Враховуючи недоведеність заявником перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій були позбавленні правової можливості зробити висновок щодо переходу права вимоги до заінтересованої особи. Тягар доведення цих обставин у цьому провадженні покладається на заінтересовану особу, яка саме й звернулася із згаданими вимогами до суду, оскільки частиною третьою статті 10 ЦПК України та частиною першою статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що «вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором.

Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови заявнику у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14».

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 30 серпня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та цього ж дня ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (новий кредитор).

Пунктами 2.1, 2.2 зазначених договорів передбачено, що на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до статті 512-519 ЦК України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржники (Портфель Заборгованості). Перелік Кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Відступлення Новому кредитору зазначених в Попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором пункту 3.2. Договору, та з моменту підписання Сторонами Реєстру(ів) Боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору. Сторони погодили, що Реєстри Боржників підписується(ються) Сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання Договору та Попереднього реєстру боржників.

Відповідно до пункту 3.1 договору про відступлення прав вимоги від 30 серпня 2017 року № 114/45, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», загальна вартість Прав Вимоги за Договором (Ціна договору) становила 420 000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.1 договору про відступлення прав вимоги від 30 серпня 2017 року № 114/45-ДГ, укладеного між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», загальна вартість Прав Вимоги за Договором (Ціна договору) становила 424 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2 зазначених договорів Новий Кредитор здійснює оплату загальної вартості (Ціни договору) шляхом безготівково переказу, на рахунок Первісного кредитора протягом 2 робочих днів з моменту укладення цього Договору.

Жодних доказів такої оплати по вказаних вище договорах суду не надано.

Відповідно до вимог статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Однак, заявник не надав суду докази на підтвердження фактуоплати за передачу права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», а від нього до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», що позбавило можливості перевірити, чи набуло ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» такого права до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного та з урахуванням того, що суду не надано достатніх доказів на підтвердження відступлення права вимоги за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.10.2010 р. по справі № 2-2960/2010, у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити.

Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 442 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які були відсутні під час оголошення, - з дня отримання її копії.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали суду буде складено протягом 5 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Суддя В.Я. Линник