СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/510/21
Провадження № 2/684/41/2022
РІШЕННЯ

іменем України

04 серпня 2022 року смт Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

судді Гринчук С.М.

за участі секретаря судового засідання Олійник Л.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

відповідач Старосинявська селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Стара Синява за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Старосинявської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Гуменюка В.А. звернулася до суду із вказаним вище позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що до 2003 року вона проживала в с. Ожарівка, Старосинявського району, Хмельницької області за адресою вул. Левицького. Вона та ОСОБА_5 являються суміжними землекористувачами.

Рішенням №6 шостої сесії 22 скликання Ожарівської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області від 17 травня 1996 року було затверджено її заяву про надання у постійне користування земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,80 га, а рішенням №11/2017 від 08 вересня 2017 року Старосинявської селищної ради Хмельницької області надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у приватну власність орієнтовною площею 0,75 га.

Однак, звернувшись до землевпорядної організації дізналася, що при виготовленні технічної документації по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку була допущена помилка щодо визначення межі між її земельною ділянкою і земельною ділянкою відповідача ОСОБА_6 , в зв`язку з чим на частину її земельної ділянки площею 0,22 га було зареєстровано право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_6 .

Зазначає, що відповідно до актів комісії Старосинявської селищної ради від 29 січня 2018 року за №67 та від 05 липня 2018 року за №110 обстеження земельної ділянки ОСОБА_6 , яка знаходиться в с. Ожарівка, частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, якою користувалась позивач, приватизована відповідачем. Право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки розміром 0,25 та 0,40 га підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач не бажає в добровільному порядку усунути ці порушення, у зв`язку з чим позивач, керуючись статтями 15, 391 ЦК України, статтями 12, 118,152, 155, 158 ЗК України, просила визнати незаконним та скасувати рішення №18/2016 11 сесії 7 скликання Старосинявської селищної ради від 25 листопада 2016 року в частині п. 63 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:004:0005 та п. 64 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки та скасувати її державну реєстрацію. Також просила визнати незаконним та скасувати рішення №17/2017 26 сесії 7 скликання Старосинявської селищної ради від 24 листопада 2017 року в частині п. 15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 за адресою: с. Ожарівка, Старосинявський район, Хмельницька область, площею 0,4000 га з кадастровим номером :01:004:0006, п. 16 про передачу у власність ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки та скасувати її державну реєстрацію, оскільки зазначені рішення порушують її право на землю, земельні ділянки, що належать ОСОБА_3 на підставі вказаних рішень, надані після отримання нею дозволу на розробку технічної документації, який не скасовано. Окрім того, вказує на накладення меж земельних ділянок.

У поданому відзиві відповідач Старосинявська селищна рада вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, протиправними та такими, що не базуються на вимогах чинного законодавства. Позов не визнала, обґрунтовуючи тим, що позивач не додала до позовної заяви інших, окрім рішення №6 шостої сесії 22 скликання Ожарівської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області від 17 травня 1996 року, документів на обґрунтування свого права на земельну ділянку. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що при прийнятті рішень селищної ради від 08 вересня 2018 року № 11/2017, від 24 листопада 2017 року №17/2017 та від 25 листопада 2016 року № 18/2016 про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, просила в позові відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Вважала, що відповідач знав, де знаходиться межа земельної ділянки, якою вона користувалася, проте незаконним шляхом отримав документи про право власності на земельні ділянки розміром 0,25 та 0,40 га, які накладаються на її земельну ділянку, оскільки в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання та в Акті встановлення (відновлення) і погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підроблені її підписи. При цьому вказала, що не була присутня при складанні цих документів. Рішення, які вона просить скасувати, порушують її право на землю та право на приватизацію земельної ділянки, якою вона користується з 1996 року та сплачує земельний податок.

Представник позивача адвокат Гуменюк В.А. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав поданий відповідачем Старосинявською селищною радою відзив, просив відмовити в позові, оскільки дозволи відповідач отримав у встановленому законом порядку, Вважав , що позивач не довела, яким чином оспорювані рішення порушують її права.

Відповідач Старосинявська селищна рада, свого представника в судове засідання не направила, у відзиві на позовну заяву просила відмовити в задоволенні позову, а також здійснювати розгляд справи без участі її представника.

Ухвалою судді від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

03 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке.

Судом установлено, що 17 травня 1996 року рішенням №6 шостої сесії ХХІІ скликання Ожарівської сільської ради ОСОБА_7 (після укладення шлюбу прізвище « ОСОБА_8 » змінено на прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області 14 липня 2004 року, арк..спр.43) було надано у постійне користування земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0.80 га (арк.спр. 14).

08 вересня 2017 року Старосинявська селищна рада надала дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,7500 га в межах населеного пункту с. Ожарівка, що підтверджується витягом з рішення двадцять третьої чергової сесіїсьомого скликання №11/2017 (арк.спр. 8).

Позивач звернулася до ТОВ «Подільський земельний центр» для укладення договору№33/18/9 на розроблення документації із землеустрою (арк.спр. 13). Позивачу роз`яснено, що в ході розроблення вказаної документації була проведена кадастрова зйомка земельної ділянки, та після співставлення отриманих результатів з інформацією з Державного земельного кадастру було виявлено, що в межах земельної ділянки, яка передбачалася для відведення, розташована інша земельна ділянка, у зв`язку з чим вказано, що подальше виконання умов договору є неможливим (арк.спр. 9-12).

Довідкою №4 від 09 січня 2018 року, виданою Старосинявською селищною радою, підтверджується, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,75 га, яка виділена для ведення особистого селянського господарства в с. Ожарівка, та сплачує земельний податок (арк.спр. 40).

Акти обстеження земельних ділянок в селі Ожарівка (арк..спр.37,38) містять інформацію про обстеження земельних ділянок в АДРЕСА_1 та встановлення комісією (арк.спр.38), що частина земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_1 приватизована відповідачем.

24 червня 2016 року рішенням сьомої чергової сесії Старосинявської селищної ради сьомого скликання №12 було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га відповідачу ОСОБА_3 (арк.спр. 18), а також рішенням № 16 - дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4000 га, за адресою: с. Ожарівка, Старосинявський район, Хмельницька область (арк.спр. 29).

25 листопада 2016 року рішенням одинадцятої чергової сесії Старосинявської селищної ради сьомого скликання №18/2016 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0005 та передано вказану земельну ділянку у приватну власність останньому (арк.спр. 7).

24 листопада 2017 року рішенням двадцять шостої чергової сесії Старосинявської селищної ради сьомого скликання №17/2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4000 га у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 за адресою: с. Ожарівка, Старосинявський район, Хмельницька область; вказану земельну ділянку із кадастровим номером :01:004:0006 передано у власність останньому (арк.спр. 6).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0.4 га, кадастровий номер :01:004:0006, земельна ділянка площею, 0.25 га, кадастровий номер :01:004:0005, домоволодіння площею 72,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_3 на праві приватної власності (арк.спр. 44-46).

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України). Частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом першим частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами першою, четвертої, сьомою статті 55 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Отже, набуття права користування та права власності на земельну ділянку пов`язане із здійсненням комплексу робіт: проведенням кадастрової зйомки землі з геодезичним встановленням меж земельної ділянки, яка включає, зокрема, і перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, погодження цих меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Згідно з частинами першою, четвертою, дев`ятою статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, право власності, користування земельною ділянкою, може бути набуте громадянином лише в порядку, передбаченому ЗК України або іншими законами України та підтверджено відповідними доказами.

На підтвердження позовних вимог позивач надала копії документів із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) , цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленої на замовлення ОСОБА_3 та Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: село Ожарівка Старосинявського району Хмельницької області, які були досліджені в судовому засіданні. Такі документи частково відображають процес розробки відповідачем документів із землеустрою, проте надані в обсязі, який не відповідаєЗакону України «Про землеустрій», чинному на момент вчинення відповідних дій. Жодних клопотань, в тому числі і про витребування доказів, позивач не заявляла.

Із наданих позивачем доказів неможливо встановити порушення процедури набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку та передання відповідачем Старосинявською сільською радою такої у власність останньому, в результаті якої були прийняті оспорювані рішення, неможливо надати оцінку рішенням органу місцевого самоврядування №18/2016 від 25 листопада 2016 року №17/2017 від 24 листопада 2017 року на предмет їх відповідності Конституції України та законам України, зокрема, статтям 81, 116, 121-122, 186 ЗК України та Закону України «Про землеустрій», чинним на момент прийняття оспорюваних рішень органу місцевого самоврядування, а відтак і скасувати.

Щодо порушення права позивача на землю та права на приватизацію земельної ділянки оспорюваними рішеннями Старосинявської селищної ради №18/2016 від 25 листопада 2016 року №17/2017 від 24 листопада 2017 року, суд зазначає таке.

Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року №561-XIІ в редакції від 22 червня 1993 року, що діяла на момент прийняття вказаного рішення, передбачав існування державної, колективної та приватної форм власності на землю (стаття 3). Статтею 7 цього кодексу визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Частина п`ята цієї ж статті передбачає, що Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, надається у постійне користування громадянам України земля в тому числі для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до статті 22 ЗКУ в вказаній редакції, право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Стаття 23 ЗК України у цій же редакції передбачала, що право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

На підтвердження свого права користування спірною земельною ділянкою позивач надала рішення №6 шостої сесії 22 скликання Ожарівської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області від 17 травня 1996 року про надання їй у постійне користування земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,80 га. В судовому засіданні підтвердила, що користується земельною ділянкою на підставі цього рішення, а також, що її право користування підтверджується доданою довідкою, відповідно до якої вона користується земельною ділянкою та сплачує земельний податок.

Проте, виходячи з аналізу наданих документів та норм чинного на момент прийняття рішення про надання у постійне користування земельної ділянки, суд доходить висновку, що позивач не довела своє право користування спірною земельною ділянкою належними та допустимими доказами, оскільки єдиним документом, що посвідчує право користування земельною ділянкою є державний акт, який в матеріалах справи відсутній. Рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в користування, на яке позивач посилалася як на підставу виникнення у неї права користування земельною ділянкою, є лише першим етапом в набутті такого права. Фактичне використання земельної ділянки та сплата земельного податку не підтверджують права користування земельною ділянкою.

Відтак, позивач не довела наявність у неї охоронюваного законом права на спірну земельну ділянку.

Окрім того, в судовому засіданні позивач посилалася на те, що вона не погоджувала межі земельної ділянки відповідача своїм підписом, не була присутньою під час складання акту прийому-передачі межових знаків на зберігання і підпис, який на ньому зазначений від її імені є підробленим. Однак, не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного.

Суд зазначає, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Викладене узгоджується із висновком, зробленим у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц .

Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та договору оренди цієї земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 363/3641/17 (провадження № 61-36341св18).

Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не надала правовстановлюючих документів на підтвердження права користування спірною земельною ділянкою, як і не надала доказів того, що вказана земельна ділянка є об`єктом цивільних прав, а земельна ділянка суміжного користувача накладається на земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні. Отже, позивач не довела належними та допустимими доказами наявність порушеного права, що потребує судового захисту, а відтак і те, що оспорювані рішення та запис про державну реєстрацію земельної ділянки порушують її права чи законні інтереси, зокрема, щодо права користування земельною ділянкою. Не довела також, що вказані рішення суперечать вимогам Конституції України та законів України, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх визнання незаконними та скасування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи відмову в задоволенні позову, покладає понесені позивачем витрати на оплату судового збору на останнього.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Старосинявської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Старосинявська селищна рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Івана Франка, 8, смт Стара Синява, Хмельницького району, Хмельницької області, 31400, .

Повне судове рішення складено 04 серпня 2022 року.

Суддя С.М. Гринчук