Дата документу 03.05.2022 Справа № 336/8749/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1180/22 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Є.У.№ 336/8749/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,,

Кримської О.М.

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Упровадженні Шевченківського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 01.11.2021 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.01.2022 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що вона звернулася до суду з позовом, за яким просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 170 869,70 грн. Разом з тим, відповідачу на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка кватири АДРЕСА_1 . Будь-якого іншого цінного майна, окрім Ѕ частки квартири, ОСОБА_2 у своїй власності не має. За таких обставин у разі відчуження відповідачем на користь іншої особи належної їй частки квартири виконання рішення суду у справі у разі задоволення позову стане фактично неможливим. Просить забезпечити її позов шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. В обґрунтування зазначає, що існує реальна загроза щодо відчуження ОСОБА_2 на користь іншої особи належної їй частини квартири. Суд під час розгляду заяви про забезпечення позову не дав належної оцінки доказам, недооцінив реальні ризики по справі та однобоко віднісся до розгляду заяви.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано, проте це не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила про її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що арешт квартири, яка належить ОСОБА_2 , не є співмірним заходом забезпечення позову, а також із недоведеності заяви про намір відповідача здійснити відчуження належного їй житла.

Такі висновки суду першої інстанції є правомірними.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В апеляційний скарзі про скасування ухвали ОСОБА_1 вказувала, що не застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру ОСОБА_2 ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення її позову.

Вказані доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом за яким просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 170 869,70 грн. Стверджуючи, що у ОСОБА_2 іншого майна окрім квартири АДРЕСА_1 , не має, вважає що є ризик відчуження майна останньою.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі, ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін га інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, то не є ЇЇ учасниками: можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вартість майна ОСОБА_2 у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 становить 420000,00 гривень, що значно перевищує ціну позову. Окрім того, доводи про наявність ризику відчуження ОСОБА_2 майна жодними належними та допустимими доказами не доведено.

Жодні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції від 31.01.2022

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для її скасування колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2022 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 4 травня 2022 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська