04.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/8121/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/8121/2021
Номер провадження: 2/205/845/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», було вчинено виконавчий напис № 4454, яким було запропоновано стягнути із позивача заборгованість за Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року на загальну суму 37 316 грн. 31 коп. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, стягнення за таким виконавчим документом стосується спірної заборгованості, а тому є достатні правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, реєстровий номер № 4454, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» за Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування таких заперечень представник відповідача посилався на ту обставину, що відповідачем правомірно заявлено до стягнення суми заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строку вчинив виконавчий напис, оскільки з боку позивача не доведено факту погашення суми кредиту.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просив суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» у відкрите судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Олена Василівна у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року вирішено зупинити з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречиної Наталії Володимирівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.08.2021 року в виконавчому провадженні ВП № 66415653, відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною № 4454 від 06.05.2021 року.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року вирішеновитребувати у Приватного нотаріуса Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Олени Василівни (місце знаходження: 08132, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул.. Європейська, буд. 11) належним чином завірену копію виконавчого напису № 4454 від 06.05.2021 року та усіх наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» документів для його вчинення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 316 грн. 31 коп

Ухвалою суду від 06.12.2021 року вирішено витребувати у Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречиної Наталії Володимирівни (місце знаходження: 36036, м. Полтава, вул.. Сапіго, буд. 6) належним чином завірену копію всіх матеріалів виконавчого провадження № 66415653 по зверненню стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 37 316 грн. 31 коп.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 27.02.2014 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа Банк» у простій письмовій формі було укладено Кредитний договір № 500464517.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.06.2016 року між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», було укладено Договір відступлення права вимоги № 1 за кредитними договорами. Згідно умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», як новий кредитор, набуло права вимоги за вказаним Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року до ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що 26.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС», було укладено Договір відступлення права вимоги № 2019-1КІ/ВЕСТА за кредитними договорами. Згідно умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС», як новий кредитор, набуло права вимоги за вказаним Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року до ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що 16.01.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», було укладено Договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1 за кредитними договорами. Згідно умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», як новий кредитор, набуло права вимоги за вказаним Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року до ОСОБА_1 .

Матеріалами справи також підтверджено, що 06.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», було вчинено виконавчий напис № 4454, відповідно до якого було запропоновано стягнути грошові кошти з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року за період з 16.01.2019 року по 22.04.2021 року у загальному розмірі 37 316 грн. 31 коп., що складається із суми заборгованості у розмірі 36 666 грн. 31 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 16 158 грн. 40 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 2 579 грн. 16 коп., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15 728 грн. 75 коп., строкової заборгованості за штрафами та пенями у розмірі 2 200 грн. 00 коп. та плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн. 00 коп.

Матеріалами справи також підтверджено, що 11.08.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречиною Наталією Володимирівною було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з примусового виконання вказаного виконавчого напису, про що винесено відповідну постанову.

Оскільки позивач наголошує на тому, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням процедури його вчинення, та таким виконавчим документом стягнута заборгованість, яка не є безспірною, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (Глава 16 «Вчинення виконавчих написів»розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України «Про нотаріат»).

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З наведеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитним договором № 500464517 від 27.02.2014 року, укладеного між позивачем та Акціонерним товариством «Альфа Банк », правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт капітал».

З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 06.05.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед фінансовою компанією на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.

У зв`язку із чим, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Також при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за № 6-887 цс17).

Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що фінансовою компанією нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Однак, нотаріус не з`ясував, станом на час вчинення спірного виконавчого напису, чи не пропущено банком строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає пункт 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Суду також не представлено будь-яких доказів докази направлення позивачеві, як боржнику, вимоги про усунення порушень за вказаним кредитним договором.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

В даному випадку, судові витрати по справі складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.

Так само, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

В даному випадку суд зазначає про відсутність в матеріалах справи відповідних докази, які б підтверджували здійснення витрат на правничу допомогу, зокрема: договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акти виконаних робіт, будь-які рахунки тощо. У зв`язку із чим суд відмовляє позивачеві в компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає про таке.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362 грн. 00 коп. (908 грн. 00 коп. + 454 грн. 00 коп.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати виконавчий напис № 4454 від 06.05.2021 року, вчинений Приватний нотаріус Києво - Святошинського міського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», заборгованості у загальному розмірі 37 316 грн. 31 коп., таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (місце знаходження: 04053, м. Київ, вул.Кудрявський узвіз, буд.5-Б, код ЄДРПОУ 36799749) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені позивачем за документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. В задоволені вимог стягнення судових витрат по справі у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч ) грн. 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан