ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/4773/21
Провадження № 22-ц/821/950/22
Категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенко Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2022 року (ухваленого під головуванням судді Піньковського Р.В. в приміщенні Уманського міськрайонного судуЧеркаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 11 жовтня 2008 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народилося троє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 4 листопада 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивачка вказує, що відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду від 15 жовтня 2020 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їхніх трьох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з вересня 2020 року.

Державним виконавцем Уманського районного відділу ДВС з відповідача стягується сума аліментів на утримання трьох дітей в розмірі 1/3 частини виходячи із середньомісячної заробітної плати встановленої для даної місцевості тобто по Уманському району Черкаської області.

Так, згідно складеного державним виконавцем Рибак Л.В. Уманського ВДВС в Уманському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) розрахунку боржнику нараховується сума аліментів у розмірі 1/3 частини від встановленої середньомісячної заробітної плати по місцевості, що становить:

З вересня 2020 року по листопад 2020 року по 3253,67 гривень на місяць; з грудня 2020 року по лютий 2021 року по 3501,68 гривень на місяць; з березня 2021 року по травень 2021 року 3687, 42 гривень на місяць; з червня 2021 року 3436,33 гривень на місяць; з липня 2021 року по серпень 2021 року по 3516,5 гривень на місяць; з вересня 2021 року по жовтень 2021 року по 3788,33 гривень на місяць.

Позивачка посилається на постійне підвищення цін на продукти харчування, лікарські засоби, одяг, відпочинок та інші необхідні витрати на утримання дітей, які несе самосийно, зазначає, що для повноцінного розвитку неповнолітніх дітей, забезпечення їх інтересів недостатньо того розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей за судовим рішенням, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернулась до Уманського міськрайоного суду Черкаської області із даним позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд у своєму рішенні вказує на те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, в зв`язку з чим був позбавлений можливості у передбачений законом спосіб встановити на основі наявних доказів обставини, що мають значення для зміни розміру аліментів, які вже присуджені за рішенням суду. Окрім цього зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували збільшення платоспроможності відповідача у зв`язку з покращенням матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я платника аліментів, а також відсутні будь-які розрахунки витрат, які позивач здійснює під час утримання дітей, та дані щодо погіршення матеріального становища позивачки, сімейного стану чи стану її здоров`я.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 10 червня 2022 року ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим та невмотивованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Також вказує на те, що, що у зв`язку із постійним збільшенням цін на продукти харчування, ліки, одяг, а також інші витрати на утримання дітей, які є необхідними для їхнього повноцінного розіитку (гуртки і т.д.), які вона змушена нести для їх повноцінного розвитку та забезпечення їхніх інтересів, аліменти, які стягуються за рішенням суду з відповідача в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є недостатніми для належного утримання трьох дітей.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

В період з 11 жовтня 2008 року по 4 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 4 листопада 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їхніх трьох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з вересня 2020 року.

Державним виконавцем Уманського ВДВС в Уманському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Рибак Л.В. за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.195 СК України з відповідача стягується сума аліментів на утримання трьох дітей в розмірі 1/3 частини, виходячи із середньомісячної заробітної плати, встановленої для даної місцевості, тобто по Уманському району Черкаської області, яка згідно розрахунку становить:

- з вересня 2020 року по листопад 2020 року по 3253,67 гривень на місяць;

- з грудня 2020 року по лютий 2021 року по 3501,68 гривень на місяць;

- з березня 2021 року по травень 2021 року 3687, 42 гривень на місяць;

- з червня 2021 року 3436,33 гривень на місяць;

- з липня 2021 року по серпень 2021 року по 3516,5 гривень на місяць;

- з вересня 2021 року по жовтень 2021 року по 3788,33 гривень на місяць.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 вересня 2019 року по справі №459/2181/17.

Таким чином, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 повинна була надати суду докази на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо нього.

Однак таких доказів ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що після ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 сімейний та майновий стан платника аліментів - ОСОБА_2 не змінився, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для зміни розміру стягуваних за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2020 року аліментів.

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні спору суд першої інстанції не прийняв до уваги постійне збільшення цін на продукти харчування, ліки, одяг, а також інші витрати на утримання дітей, які є необхідними для їхнього повноцінного розвитку (гуртки і т.д.), оскільки вказані посилання не є безумовною підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів без доведення тих обставин, з`ясування яких є обов`язковим в контексті вимог статті 192 СК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітніх дітей залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко