ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1197/20 Номер провадження 22-ц/814/610/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Владімірову Р.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2021 року (ухвалене суддею Клименко С.М., повний текст рішення складено суддею 21 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності, де просив суд звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 21.05.2019, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиною Н.А. та зареєстровано за №26644636, яким є спеціалізований вантажний фургон MERCEDES BENZ 1831 L, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 виданого ТСЦ 0741 09.11.2018 шляхом передачі спеціалізованого вантажного фургона MERCEDES BENZ 1831 L, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 йому у власність в рахунок виконання договору позики грошей від 21.05.2019, вилучити у заставодавця ОСОБА_3 та передати йому документи, які стосуються предмета застави, в тому числі правовстановлюючі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого ТСЦ 0741 09.11.2018, технічну документацію, сервісну книжку, два комплекти ключів від автомобіля спеціалізований вантажний фургон MERCEDES BENZ 1831 L, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , надати йому усі права та повноваження власника спеціалізованого вантажного фургона MERCEDES BENZ 1831 L, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , в тому числі, але не виключно: на переоформлення права власності на вказаний автомобіль, зміну свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із зазначенням його власником, право на подачу та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, право на отримання та сплату платежів та переоформлення або відчуження предмета забезпечувального обтяження, отримання страхового відшкодування на вказаний автомобіль, справляння будь-яких платежів від імені ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач і відповідач 21.05.2019 уклали договір позики грошей, згідно з п.1 якого позивач надав у власність, а відповідач позичив та зобов`язувався в порядку, на строк та на умовах визначних цим договором повернути гроші в сумі, що на день повернення боргу має дорівнювати 6300 доларів США, позика є безпроцентною. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором позики заставодержатель і позичальник уклали 21.05.2019 договір про заставу транспортного засобу посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області та зареєстрований в реєстрі за №26644636, згідно п.1 якого заставодавець передає в заставу терміном до 01.11.2019 спеціалізований вантажний фургон MERCEDES BENZ 1831 L, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 виданого ТСЦ 0741 09.11.2018. Згідно п.1.1, 1.2 договору застави основне зобов`язання визначено в сумі 165060,00 грн, вартість заставленого майна 183400,00 грн. Строк повернення позики минув 01.11.2019. Станом на час пред`явлення цього позову до суду 01.09.2020 заборгованість за договором позики складає 193 521,05 грн, в тому числі: залишок боргу за основною вимогою 173639,34 грн, що є еквівалентом 6300 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 15974,82 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3 906, 89 грн, згідно наданого ним розрахунку.

Вважає, що, оскільки строк виконання зобов`язання забезпеченого заставою минув, але зобов`язання боржником не виконано, він набув право звернення стягнення на предмет застави.

Боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідно до ст.1218 ЦК України, майнові права та обов`язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців, а договір позики та договір про заставу транспортного засобу укладені за нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 , яка є дружиною боржника і спадкоємцем заставодателя, отже позов пред`являється саме до неї.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд неповно з`ясовано обставини, що мають суттєве значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме висновки Верховного Суду викладені у постанові від 20.02.2019 року у справі №755/7730/16-ц. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3 (є спадкоємцем першої черги), проживала з ним за однією адресою, та протягом шести місяців від дня відкриття спадщини не подавала заяви про відмову від спадщини, а отже вважається такою що прийняла спадщину. Посилається на те, що він як обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, в силу положень ст. 1282 ЦК України у спадкоємців із прийняття спадщини виникає обов?язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за зобов?язаннями, які існували на час відкриття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи, сторони по справі, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися та подали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 21.05.2019 ОСОБА_1 і ОСОБА_3 уклали договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області та зареєстрований в реєстрі за №837. Згідно умов вказаного Договору ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_3 позичив та зобов`язувався повернути в строк до 01.11.2019 на умовах визначених цим договором гроші в сумі 165 060 грн, що є еквівалентом 6300 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору, та що позика є безпроцентною.

В забезпечення повернення грошових коштів за даним договором позики ОСОБА_1 і ОСОБА_3 уклали договір про заставу транспортного засобу 21.05.2019, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волошиною Н.А. та зареєстрований в реєстрі за №838.

Предметом вказаного Договору є спеціалізований вантажний фургон MERCEDES BENZ 1831 L, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 виданого ТСЦ 0741 09.11.2018 вартістю 183 400 грн.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Рокитне Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 19.05.2020 виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №28.

Так, із наданої суду Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою інформації вбачається, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа, яка зареєстрована 19.06.2020 в Спадковому реєстрі за № 65995673, номер у нотаріуса 111/2020.

З заявами про прийняттям спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Крім цього, в спадковій справі містяться претензії кредиторів до спадкоємців ОСОБА_3 .

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки коло спадкоємців та зацікавлених осіб, прав та інтересів яких стосуються позовні вимоги є більшим ніж вказано позивачем у позові, а останній свідомо не вжив заходів до їх залучення до справи та не надав доказів складу та вартості спадкового майна, досліджені в судовому засіданні матеріали справи достатньої інформації не містять, вказані обставини позбавляють суд можливості захистити права позивача вказаним ним способом.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до положень ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 530 ЦК України говорить що, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, у встановлений договором позики термін, а саме до 01.11.2019 грошові кошти в розмірі, вказаному у договорі не повернуті позивачу, що свідчить про порушення ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наданих матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним договором позики, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 уклали договір про заставу транспортного засобу 21.05.2019, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волошиною Н.А. та зареєстрований в реєстрі за №838.

Договір застави є підставою виникнення зазначеного виду забезпечення виконання зобов`язання боржника.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 590 ЦК України передбачено, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа, яка зареєстрована 19.06.2020 в Спадковому реєстрі за № 65995673, номер у нотаріуса 111/2020.

З заявами про прийняттям спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Крім цього, в спадковій справі містяться претензії кредиторів до спадкоємців ОСОБА_3 .

Так, згідно довідки виданої Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 23.06.2020 за №710 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та мешкав в АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК України).

В свою чергу слід зазначити, що визначення кола спадкоємців та об`єм спадкового майна входить до компетенції нотаріуса, який відкриває та реєструє спадкову справу після смерті спадкодавця, а досліджені судом матеріали згаданої спадкової справи такої інформації не містять та вказані обставини позбавляють суд можливості захистити права позивача вказаним ним способом. Не надав до суду доказів, які б містили вказану інформацію і позивач.

Крім того, позовна заява містить вимоги до ОСОБА_3 , який помер і правоздатність якого припинена відповідно до положень ч.4 ст.25 ЦК України, отже цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому вони безпідставні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку по те, що позивач не довів суду обставин та підстав його позовних вимог викладених в заяві, та що саме вказаним ним способом підлягають захисту його порушені права та інтереси, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Доводи позивача, що він має пріоритет у зверненні стягнення на заставне майно, не ґрунтуються на нормах, якими врегульовані дані питання, а тому останній, зважаючи на наявну інформацію про існування інших кредиторів, якими заявлено претенції до померлого боржника, повинен був залучити їх до участі у справі, оскільки питання яке є предметом розгляду стосується їх прав та обов`язків.

Таким чином доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини усправі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28 квітня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін _______________ Л.М. Хіль