Справа № 504/4444/21
Провадження № 2/504/991/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №5, смт. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП відсутній, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 22.07.1999 року Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2021 року звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.11.2021 року відкрито спрощене провадження у справі.

Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, підтримав позовні вимоги.

Відповідач подав письмову заяву про визнання позову, справу просив слухати у свою відсутність.

Представник Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області подав заяву від 04.02.2022 року про розгляд справи у свою відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав:

Позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідач є сином позивача, зареєстрований у даній квартирі з квітня 2008 року, однак не проживає за місцем реєстрації у теперішній час з часу реєстрації, оскільки перебуває весь ч/цей час за кордоном.

Позивач, посилаючись на правовий механізм ст. 405 ЦК України, просить ухвалити остаточне рішення суду про позбавлення відповідачки та її дітейправа користування житловим приміщенням вказаного будинку, оскільки подальша реєстрація відповідачів у належному позивачці будинку істотно порушує права позивача як власника.

Суд виходить з того, що відповідно до частини першої ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до положення ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідач фактично не проживає у спірному житловому приміщенні з 2008 року.

Порушене право власника має бути захищено шляхом усунення перешкод ОСОБА_1 (за правовим механізмом на який позивач послався у позові) у користуванні належним йому житловим будинком, шляхом позбавлення відповідача права користування цим житловим приміщенням.

Що стосується позовних вимог в часті зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з такого:

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, відповідно до зазначеної норми зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи те, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 391, 405 ЦК України).

При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Отже, під час ухвалення рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не існує необхідності ще й вирішувати вимогу про зняття з реєстрації, а тому у встановленні порядку виконання судового рішення необхідності не має.

Питання судового збору у позові не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , РНОКПП відсутній, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 22.07.1999 року Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, права користування квартирою АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Суддя В.К. Барвенко