Справа № 463/8238/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/562/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Колич Х.Б.

з участю: представника Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області Огнівенка П.П.,

представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Кожухар І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він є військовим пенсіонером перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 16 листопада 2010 року та відповідно до пенсійної справи № до березня 2018 року отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з розрахунку основного розміру пенсії 74% грошового забезпечення. Держава гарантує перерахунок призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення, відтак органи Пенсійного фонду України здійснюють перерахунок пенсій на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих органом, з якого особи були звільнені зі служби, які у місячний строк подаються цими органами до головним управлінням Пенсійного фонду України.Зазначає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 01 січня 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» йому перераховано пенсію з розрахунку грошового забезпечення для обчислення пенсії в розмірі 15 960 грн. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, вищезазначену постанову скасовано, оскільки відповідно до її положень для визначення розміру грошового забезпечення не враховувалися усі складові грошового забезпечення, а саме, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсотковою надбавкою за вислугу років, а також додаткові види грошового забезпечення. Покликається на те, що неодноразово звертався до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області про видачу довідки для перерахунку пенсії, однак відповідач відмовляв у її видачі. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року визнано протиправними дії Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області щодо відмови в наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення та зобов`язано відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення. Звертає увагу, що відповідно до нової довідки з 01 квітня 2019 року розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії повинен складати 33 648 грн., відтак різниця в розмірах грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року складає 17 688 грн., тому, враховуючи, що розмір пенсії складає 74% грошового забезпечення, йому неправомірною відмовою відповідача надати довідку для перерахунку пенсії завдано майнову шкоду в розмірі 13 089.12 грн. щомісячно, що станом на 01 червня 2021 року становить 327228 грн. Вважає, що незаконними діями відповідача спричинено тривале порушення його прав, чим йому завдано моральну шкоду, розмір якої він обгрунтовує розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто, максимальним розміром відповідальності посадових осіб за відмову у наданні інформації, а саме 56 750 грн.

З наведених підстав просить:

-стягнути з держави в особі Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 327228 грн.;

-стягнути з держави в особі Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області на користь ОСОБА_1 спричинеену моральну шкоду в розмірі 56 750 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що саме протиправною відмовою відповідача, який є державним органом, надати до Головного управління Пенсійного фонду України довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, йому не перераховано пенсію, а відтак він отримував пенсію у зменшеному розмірі в період з 01 квітня 2019 року по 01 липня 2021 року, чим йому спричинено майнову шкоду в розмірі 327228 грн. Зазначає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала, і оскільки протиправність дій відповідача встановлена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 380/5238/20, така не потребує доказування, а відтак шкода, завдана відповідачем, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Стверджує, що внаслідок інтенсивних, тривалих, повторюваних протиправних дій відповідача він зазнав значних душевних страждань, емоційних зривів, переживань, що призвело до заподіяння моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто, максимальному розмірі відповідальності посадових осіб за відмову у наданні інформації, а саме 56 750 грн. Звертає увагу, що компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення, а тому звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди є розумним та справедливим відшкодуванням за порушення, яке вже відбулося. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю або частково.

Заслухавши суддю-доповідача,заперечення представника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області Огнівенка П.П., представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областіКожухар І.І. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач завдання майнової шкоди мотивує нарахуванням пенсії в меншому розмірі, а нарахування та виплата пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки, виданої відповідачем, розглянуті адміністративними судами та таким надана оцінка у рішенні від 20.04.2021 року у справі № 380/3010/21, що набрало законної сили, то відсутні підстави вважати завдання позивачу майнової шкоди у зв`язку з недонарахуванням, на думку позивача, пенсії, нарахування такої у меншому розмірі.

Відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди суд першої інстанції мотивував тим, що позивач зобов`язаний був довести суду ті обставини, які свідчать про факт заподіяння йому моральної шкоди (у чому полягає така шкода) та довести розмір заподіяної йому моральної шкоди, який заявлено до відшкодування, однак, на думку суду, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, обґрунтування її розміру, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Предметом спору у даній цивільній справі є стягнення в сумі 327228,00 грн. грошових коштів, які позивач недоотримав внаслідок протиправних дій відповідача, протиправність яких встановлена судовими рішеннями, при нарахуванні пенсії та моральна шкода в сумі 56750,00 грн., які, на його думку, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, визначених Главою 82 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З наведеного вбачається, що у випадку завдання шкоди фізичній особі незаконними діями органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, така шкода відшкодовується державною, незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/5238/20 від 16.10.2020 р., залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, відповідно до вимог статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії. Зобов`язано Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області (вул. Вітовського,55, м. Львів, ) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, відповідно до вимог статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії, з урахуванням висновків суду у даному рішенні.

Отже, рішення Львівського окружного адміністративного суду в адміністративний у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії набрало законної сили 11.02.2021р.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 380/3010/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дій задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 16.02.2021 №02/02, виданої управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 16.02.2021 №02/02, виданої управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області (з урахуванням раніше виплачених сум) із розрахунку основного розміру пенсії 74 % грошового забезпечення з урахуванням таких його складових: посадовий оклад - 9300грн.; оклад за військовим званням - 1480грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 5390грн.; надбавка за особливості проходження служби 50% - 8085грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 20% - 1860грн.; надбавка за класну кваліфікацію 11% - 1023грн.; надбавка за стаж шифрувальної роботи 20% - 1860грн.; премія 50% - 4650грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій № 02/02 від 16.02.2021 р., виданої Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області на виконання судових рішень, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними на 05.03.2019, становить 33648,00 грн., і з врахуванням цієї довідки позивачу призначена пенсія відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і відповідно до перерахунку пенсії, проведеного відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі «№ 380/3010/21, розмір пенсії ОСОБА_1 з липня 2021 року становить 17690,00 грн., розмір пенсії, призначеної після її перерахунку на підставі судових рішень у адміністративних справах, позивачем не оспорювався.

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № , сума виплати ОСОБА_1 з врахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі № 380/3010/21, становить 117507,60 грн., зазначена сума позивачем не спростована належними та допустимими доказами і ним не оспорювалася, і яка, як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області та пояснень його представника, по мірі надходження коштів з Державного бюджету України позивачу виплачується.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення майнової шкоди, позивач покликається на те, що неправомірні дії відповідача призвели до втрати правомірно очікуваного ним доходу (пенсії) у належному розмірі, починаючи з 01.04.2019 року, він отримував пенсію у зменшеному розмірі, відтак йому завдано збитків спричинено майнову шкоду у розмірі 327228.00 грн.

Розмір майнової шкоди позивач обгрунтовує тим, що з порівняння наданих відповідачем довідок вбачається, що різниця в розмірах грошового забезпечення для перерахунку пенсії (розміру з якого обчислюється пенсія позивача) з 01.04.2019 року становить 17688.00 грн., оскільки розмір щомісячної пенсії становить 74% грошового забезпечення, а відтак, як вважає позивач, він недоотримував пенсію, починаючи з 01.04.2019 року до 01.06.2021 року (25 місяців) у розмірі 327228.00 грн. (17688.00 х 25 місяців).

Тобто, завданою майновою шкодою позивач вважає недоотриману ним пенсію, яку, як він вважає, мав отримувати у більшому розмірі.

Враховуючи зміст позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 , обгрунтування ним позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який в оскаржуваному рішенні вірно зазначив, що вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати пенсії з 01.04.2019 року розглядалися судом, а саме, адміністративним судом, до компетенції якого віднесено розгляд справ про призначення та виплату пенсії, вимогам позивача надана оцінка у рішенні від 20.04.2021 року у справі № 380/3010/21, що набрало законної сили.

А відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області майнової шкоди.

Відмовляючи у задоволенні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини, є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а).

Відповідно до статті 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який, відмовляючи у стягненні моральної шкоди, в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивач зобов`язаний був довести суду ті обставини, які свідчать про заподіяння йому моральної шкоди (у чому полягає така шкода) та довести розмір заподіяної йому моральної шкоди, який заявлено до відшкодування, у відповідності до рівня тих страждань та переживань, яких зазнав позивач у зв`язку з неправомірними діями відповідача, а не обгрунтовувати розмір моральної шкоди, покликаючись на ст. 212-3 КУпАП .

Обгрунтовуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач покликається на те, що неправомірні дії відповідача викликали у нього ряд негативних емоцій, однак такі, на думку колегії суддів, не є такими, що досягають рівня страждання або приниження, що заподіяли позивачу моральну шкоду.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути на його користь і майнову шкоду в розмірі 327228.00 грн., і моральну шкоду в розмірі 56750.00 грн. з Держави Україна в особі Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області, при цьому відповідачем у справі зазначив не Державу Україна, а Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Львівській області.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.08.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк