Справа №351/1307/21
Номер провадження №2/351/77/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Пустовойтова Л.Ю. ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Заболотівської селищної ради Коломийського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що господарство по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали голова двору ОСОБА_2 , 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина, позивачка по справі ОСОБА_1 , 1944 р.н., таким чином членам колгоспного двору на праві власності належало по 1/2 частини господарства по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ганьківсьткої сільської ради, спадкоємцем якого за законом є дружина померлого ОСОБА_1 , яка після смерті ОСОБА_2 вступила в управління даним спадковим майном.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус видав їй лише свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ганьківсьткої сільської ради, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 відмовив, оскільки вона не надала правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок.

Таким чином позивачка не може реалізувати своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, а тому звернулася у суд із даним позовом, яким просить визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (1965 року побудови), загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., з належними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачки, адвокат Фармуга В.С. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов своєї довірительки підтримує повністю, просив його задоволити, справу просив розглядати без участі позивачки та її представника.

Селищний голова Заболотівської селищної ради П.Маліборський подав до суду заяву, в якій зазначив, що селищна рада позовні вимоги визнає повністю, справу просив розглядати без участі представника селищної ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ; Свідоцтво про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; Довідку виконкому Ганьківської сільської ради №648 від 27.10.2014; Рішення Ганьківської сільської ради №14 від 30.12.1993 про передачу у власність ОСОБА_2 земельних ділянок; Технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 ; Довідку Першої Снятинської ДНК №1196/01-09 від 13.07.2021; Постанову Першої Снятинської ДНК №1197/02-31 від 13.07.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 ; Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ганьківсьткої сільської ради, які повністю доводять підставність та обґрунтованість позовних вимог - приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (1965 року побудови), загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., з належними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО