ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м.Суми

Справа №585/472/22

Номер провадження 22-ц/816/695/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»,

відповідачі ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року у складі судді Євтюшенкової В.І., ухваленого в м. Ромни, повний текст якого складено 28 квітня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

17 лютого 2022 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 171063,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 19 липня 2018 року було укладено кредитний договір № 701, за умовами якого позичальниці надано кредит в сумі 80380 грн. ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, допустила прострочення повернення боргу, внаслідок чого утворився борг на загальну суму 171063,42 грн, який складається з 61626,55 грн боргу за кредитом, 17246,39 грн боргу по процентам за користування кредитом, 55847,97 грн боргу по комісії та 36342,51 грн штрафних санкцій. Оскільки добровільно відповідачка заборгованість не сплачує просить стягнути її у судовому порядку.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року позов АТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 19 липня 2018 року у розмірі 171063,42 грн та 2565,95 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погодилась та, посилаючись на незаконність судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що кредитний договір з банком заявниця не укладала, кредитні кошти не отримувала, а підпис у договорі не її. Також зазначає, що з вини працівників пошти вона не змогла вчасно подати відзив на позовну заяву. Вважає, що у справі має бути проведена почеркознавча експертиза, а у банку мають бути витребувані оригінали документів, якими банк обґрунтовує свої вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Подане апеляційному суду клопотання про витребування доказів та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи задоволенню не підлягає, оскільки, з огляду на письмові докази, які містяться у матеріалах справи, у суду відсутні сумніви у тому, що заяву № 701 підписувала не ОСОБА_1 , а інша особа. Крім того, заявниця була належним чином повідомлена про відкриття провадження у даній справі, їй було запропоновано подати відзив на позов та заявити клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що з вини працівників пошти нею з поважних причин було пропущено строк на подання відзиву на позовну заяву колегія суддів апеляційного суду не вважає поважними причинами пропуску встановленого судом 15-денного строку на подання відзиву. Отримання поштової кореспонденції членами родини, зокрема чоловіком заявниці, про що вона сама зазначає в апеляційній скарзі, є належним способом повідомлення сторони про відкриття провадження у справі. Крім того, заявниця у будь-якому випадку мала проявити зацікавленість у розгляді справи, зокрема, впродовж запропонованого місцевим судом 5-денного строку з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі мала можливість заявити клопотання про її розгляд з викликом сторін, чого не зробила навіть після того як дізналась про заявлений банком позов 15 квітня 2022 року.

Зазначені заявницею апеляційної скарги обставини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву не можуть вважатись процесуальними порушеннями з боку суду першої інстанції, як і не мають наслідків порушень процесуальних прав відповідачки яка такими правами не скористалась.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «ПУМБ» із заявою №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у сумі 80380 грн строком на 36 місяців з 19 липня 2018 року по 19 липня 2021 року, з яких 70000 грн на загальні споживчі цілі, 10080 грн для оплати договору страхування та 300 грн для сплати разової комісії. У заяві №701 зазначений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості на рівні 3,55%, річний розмір процентної ставки на рівні 12%. Також у заяві відображений графік повернення споживчого кредиту ануїтентними (рівними) платежами у розмірі 5563,45 грн та останнім платежем у розмірі 5563,13 грн, реальна процентна ставка на рівні 103,8637% та абсолютне значення подорожчання споживчого кредиту у розмір 119903,88 грн (а.с. 6).

Заява №701 про отримання споживчого кредиту містить особистий підпис позичальниці ОСОБА_1 , який співпадає з її підписами, яким вона підписала паспорт громадянина України та засвідчувала копії сторінок паспорту, а також копію картки фізичної особи-платника податків (а.с. 4-5).

19 липня 2018 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, у якому також відображено строк кредитування, процентна ставка, комісія банку, щомісячний платіж, реальна процентна ставка та подорожчання кредиту. Також зазначено про розмір штрафу на рівні 10% від простроченої суми боргу за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту встановлена на рівні 0,01% річних за користування споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за основною сумою кредиту. У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що пеня не передбачена (а.с. 13).

Зазначений Паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 особисто підписала власним підписом із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, які також повністю співпадають з підписом та зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові у засвідчених відповідачкою копіях сторінок паспорта громадянина України та копії картки фізичної особи-платника податків.

Отримання позичальницею кредитних коштів у сумі 70000 грн, а також сплата позичальницею страхового платежу у розмірі 10000 грн та 300 грн комісії банку підтверджується меморіальним ордером від 19 липня 2018 року та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 19 липня 2018 року по 01 лютого 2022 року, у якому також відображено рух кредитних коштів та часткове повернення банку кредиту, нарахування та сплата процентів з користування кредитом, нарахування та сплата щомісячної комісії, зарахування процентів та комісії у прострочений борг, тощо (а.с. 20-51).

Також матеріали справи містять Публічну пропозицію банку на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджену 06 березня 2018 року у редакції, діючої з 06 квітня 2018 року. Вказана Публічна офорта позичальницею ОСОБА_1 не підписана (а.с. 7-12).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2018 року борг ОСОБА_1 перед банком станом на 01 лютого 2022 року становить всього 171063,42 грн та складається з 61626,55 грн з простроченого боргу по кредиту, 17246,39 грн простроченого боргу по відсоткам, 55847,97 грн простроченого боргу по комісії та 36342,51 грн неустойки за порушення зобов`язань по кредиту (а.с. 17-19).

18 грудня 2019 року АТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 письмову вимогу про дострокове повернення боргу по кредиту у сумі 95272,61 грн у строк до 25 грудня 2019 року (а.с. 15, 16).

Доказів погашення відповідачкою кредитного боргу з 25 грудня 2019 року матеріали справи не містять.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір, на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, проте несвоєчасно та не в повному обсязі виконувала зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01 лютого 2022 року у сумі 171063,42 грн, яку суд повністю стягнув з відповідачки на користь позивача.

Проте повністю з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Як зазначалось вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів.

Банк, скориставшись правом вимагати дострокове повернення кредиту, направив 18 грудня 2019 року позичальниці вимогу про дострокове повернення 95272,61 грн заборгованості по кредиту.

Як вже зазначалось, кредитна заборгованість повністю або частково відповідачкою у справі не погашена.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, у тому числі і сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому права нараховувати проценти за користування кредитом на визначених у кредитному договорі умовах банк з 01 січня 2020 року вже не мав.

У такому разі положення абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

З огляду на викладене, банк має право на стягнення 60651,82 грн заборгованості по кредиту, 3332,93 грн боргу по відсотками за користування кредитом та 28936,80 грн боргу по комісії за використання кредиту, а всього 92921,55 грн.

Право банку на нарахування та стягнення пені умовами заяви №701 від 19 липня 2018 року та Паспортом споживчого кредиту від 19 листопада 2018 року не передбачене, а тому апеляційний суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення 36342,51 грн пені у повному обсязі.

Зазначених обставин та вимог закону суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення вимог банку в частині стягнення 13913,46 грн (17246,39 грн 3332,93 грн) боргу по процентам за користування кредитом, яка була безпідставно збільшена банком після пред`явлення вимоги про дострокове повернення боргу, 26911,17 грн боргу по комісії за використання кредиту, який також був безпідставно збільшений банком з січня 2020 року, а також не передбаченої умовами договору пені у розмірі 36342,51 грн. Таким чином, рішення суду про задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 78141,84 грн (171063,42 грн 92063,42 грн ) на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині зі зміною резолютивна частини рішення.

Доводи апеляційної скарги про те що відповідачка взагалі не підписувала договір про надання споживчого кредиту та кредитних коштів від банку не отримувала спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позов задовольняється на 54,32%, тому позивачу за рахунок відповідачки підлягає компенсації 1393,82 грн (54,32 % від 2565,95 грн) за розгляд справи в суді першої інстанції, а за апеляційний розгляд справи ОСОБА_1 за рахунок банку слід компенсувати 542,49 грн (45,68 % від 1187,59 грн).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року в частині задоволених вимог позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 13913 грн 46 коп., боргу по комісії за користування кредитом у розмірі 26911 грн 17 коп. та 36342 грн 51 коп. пені, а всього боргу по кредитному договору на загальну суму 78141 грн 87 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Абзац другий резолютивної частини рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» () заборгованість по кредитному договору № 701 від 19 липня 2018 року на загальну суму 92921 грн 55 коп., яка складається з 60651 грн 82 коп. заборгованості по кредиту, 3332 грн 93 коп. боргу по процентам за користування кредитом та 28936 грн 80 коп. боргу по комісії за використання кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 1393 грн 82 коп. судового збору за подання позову.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 542 грн 49 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук