Березівський районний суд Одеської області
31.08.2022
Справа № 494/1444/21
Провадження № 2/494/156/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/1444/21 за позовом ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Березівської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позивач у позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . За життя він як член колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» набув право на земельну частку (пай), розміром 6,7 га із земель резервного фонду на підставі рішення Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області №102-ХХІІІ від 18.12.2000 року, однак через необізнаність не оформив належне йому право. Про існування вищевказаного рішення позивач дізналася лише у 2020 році коли було створено Березівську ОТГ де отримала копії витягу з протоколу та рішення сесії сільської ради.. Для спадкування права на земельну частку (пай) після смерті батька позивач звернулася до державного нотаріуса, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк, а також через відсутність необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. На підставі цього, позивач звернулася до суду та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого її батька ОСОБА_2 право власності на вище вказану земельну ділянку.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року відкрито провадження по справі (а.с.21).

Ухвалою суду від 18.05.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.33).

Відповідно до наказу №16-од від 31.08.2022 р про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 та відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 21.11.2022 року.

В судовому засіданні 31.08.2022 року позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Підтвердила обставини викладені в позовних вимогах. Водночас, будь-яких заяв , клопотань чи змін до позовних вимог не заявляла та наполягала на розгляді вищевказаного позову.

Представник відповідача у судове засідання 31.08.2022 року не з`явився, одночасно 18.05.2022 року надав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Заперечень, пропозицій, додаткових заяв та клопотань не мають (а.с.30).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів».

Згідно зі ст. 12 ЦПК України «Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін». Згідно зі ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках». Крім того згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом».

Суд вважає зазначити, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу підставу та предмет позову може визначити виключно позивач. Суд не вправі визначити предмет, підставу (інше) позову також у зв`язку із принципом змагальності цивільного процесу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Позивач звернулась до нотаріуса з питань заведення спадкової справи та отримання спадщини померлого ОСОБА_2 .

Водночас, 02.03.2021 року позивач отримала відповідь про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с.17). Підставою відмови стало те, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини , а також через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів.

З огляду на вказане, позивач звернулась з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку пай для ведення товарного сільскогосподарського виробництва у розмірі 6,7 га, яку передано померлому ОСОБА_2 на підставі рішення Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області №102-ХХІІІ від 18.12.2000 року.

Відповідно до ст.ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті( ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Згідно ст.1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (ч. 2, п. «а» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

За змістом п. «а» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Положеннями чч. 6-9 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Водночас, як зазначено позивачем під час судового засідання, померлий батько не встиг отримати державний акт на землю.

Згідно ст.118 Земельного Кодексу України початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина з заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Суд у цій справі з наданих матеріалів та пояснень позивача встановив, що спадкодавець ОСОБА_2 при житті отримав лише Рішення Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області від 18.12.2000 року (а.с.15), однак у зв`язку з його смертю не отримано документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, а відтак не набуто у власністю цю земельну ділянку.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1226 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 ЗК).

Виходячи з положень ст. 182 ЦК України, до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстроване в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Водночас, позивачем не надано доказів реєстрації вищевказаної земельної ділянки за померлим ОСОБА_2 .

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язку, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, перелік яких визначено у ст.1219 ЦК України.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд вважає, що у даному випадку до спадкоємця не переходить право власності на земельну ділянку, яка не було оформлено відповідним чином.

Зазначена позиція суду узгоджується із роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 (п.3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі;- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом слід відмовити, оскільки померлому ОСОБА_2 було лише видано Рішення Гуляївської сілської ради Березівського району Одеської області, державної реєстрації цієї земельної ділянки не здійснено, тому спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, а відтак позивач не має права на її спадкування.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями12,13,229,265,273 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 )

Відповідачі Березівська міська рада Одеської області (м. Березівка Одеської області, пл. Ген Плієва 9, ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.09.2022 року.

Суддя І.А. Римар