Номер провадження: 22-ц/813/3067/22
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М В
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міськзелентрест», Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приватного підприємства «Керуюча компанія «Сервіс-Паустовський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Комунального підприємства «Міськзелентрест», Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приватного підприємства «Керуюча компанія «Сервіс-Паустовський», в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 64 790 грн 63 коп., в т.ч. вартість послуг з проведення експертизи 2500,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.11.2019 року на належний позивачу автомобіль Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 впали сухі гілки дерева, розташованого на узбіччі, чим пошкодили транспортний засіб. Внаслідок неналежного виконання відповідачами покладених на них обов`язків впалими гілками були пошкоджені дах автомобіля, подряпане лобове скло, пом`ятий капот, правий бік автомобіля, передні та задні двері, розбита задня фара, нанесені численні більш дрібні подряпини, сколки, завдані інші зовнішні пошкодження, які сталися внаслідок події. В обґрунтування суми моральної шкоди, посилається на те, що на певний час вимушений відмовитись від користування автомобілем, що порушило його звичний ритм життя, вимушений був коригувати свій час і витрачати його на пошук особи, що зможе надати професійну правничу допомогу, пошуки оцінника. Також, зайві хвилювання негативно позначалися на стан здоров`я (т. 1, а.с. 1-13).

13 квітня 2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міськзелентрест», Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приватного підприємства «Керуюча компанія «Сервіс-Паустовський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено (т. 2, а.с. 43-47).

24 травня 2021 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 направлено засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема, щодо того, що гілки, що впали на автомобіль, не обліковуються на балансі ані у КП «Міськзелентрест», ані у ПП «Керуюча компанія «Сервіс-Паустовський», ані у Виконавчого комітету Одеської міської ради, адже, як вказує апелянт, у листі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради зазначається, що поточне утримання скверів, бульварів, парків та інших об`єктів зеленого господарства загального користування покладається на КП «Міськзелентрест», а до них, як вказує апелянт, відносять також і зелену зону вздовж вул. Генерала Бочарова від Дніпропетровської дороги до вул. Жоліо-Кюрі. Апелянт наголошує, що в кореспонденції, отриманої ним, однозначно неможливо встановити який саме суб`єкт реалізує повноваження власника щодо дерева. Однозначним, на думку апелянта, є те, що дерево розташоване на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада, а за відсутності можливості зробити висновок щодо повноважень власника, шкода, як вважає апелянт, спричинена йому неналежним утриманням зелених насаджень підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Тому, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, викликати ОСОБА_1 у судове засідання для участі у процесі, скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року і прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити та покласти судові витрати на відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міськзелентрест», Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приватного підприємства «Керуюча компанія «Сервіс-Паустовський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

16 серпня 2021 року до Одеського апеляційного суду від представника виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача зазначив, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний за ними догляд на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів, а на безхазяйних територіях, пустирях органи місцевого самоврядування. Представник відповідача вказав, що місце настання події, на яке вказує позивач, не є безхазяйною територією чи пустирем. Представник відповідача звернув увагу на те, що окрім констатації факту падіння гілок дерев на автомобіль, що належить на праві власності позивачу, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази причин такого падіння гілок внаслідок неналежного догляду/утримання дерева. При цьому, представник відповідача наголосив на тому, що виконавчий комітет Одеської міської ради не «ліквідовував наслідки падіння гілок дерева» шляхом направлення грошей в рамках міської програми і фінансування комунального підприємства. Також, на думку представника відповідача, апелянтом не доведено факту завдання шкоди у зазначеному розмірі саме через падіння гілки дерева, не доведено обов`язку саме за виконавчим комітетом Одеської міської ради відшкодувати спричинену шкоду та не обґрунтовано існування причинного зв`язку між діянням виконавчого комітету Одеської міської ради та завданням шкоди майну позивача. Таким чином, представник відповідача вважає, що позовні вимоги, звернені до виконавчого комітету Одеської міської ради, як до органу, до повноважень якого входять повноваження щодо організації благоустрою населених пунктів, є такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

28 серпня 2021 року до Одеського апеляційного суду від представника ПП «КК «Сервіс-Паустовський» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача зазначив, що з наявних матеріалах справи доказів не вбачається, що відповідач-3 по справі є балансоутримувачем об`єкту благоустрою, до якого відноситься дерево, падінням гілок якого було спричинено пошкодження належного позивачу автомобіля, а також відсутні в матеріалах справи докази щодо перебування такого об`єкту благоустрою на балансі відповідача ПП «КК «Сервіс-Паустовський». Також, представник відповідача вважає,що позивачем не надано доказів та обґрунтування розрахунку розміру моральної шкоди, як і не доведено наявність такої шкоди. Тому, представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення в силі.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази, що свідчать про те, що дерево, гілки якого пошкодили автомобіль позивача, відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку відповідачів, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову (т. 2 а.с. 46-47).

Апеляційний суд, задовольняючи частково апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль мapки Volkswagen, мoдeлi Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.с. 18).

21 листопада 2019 року на належний позивачу автомобіль, який був припаркований біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , впали гілки дерева, пошкодивши його, що підтверджується матеріалами фотофіксації (т. 1, а.с. 23-35), копією довідки про результати проведення перевірки Інформації і викладеної в матеріалах зареєстрованих в ІТС ІПНП №42057 (т. 1, а.с. 22).

З матеріалів справи також вбачається, що на адресу Суворовської районної адміністрації, КП «ЖКС «Північний», «КК «Сервіс-Паустовський», КП «Міськзелентрест» адвокатом Кутафіним Д.В. в інтересах ОСОБА_1 була направлена пропозиція про направлення представників для участі в експертному дослідженні з метою визначення розміру збитків, спричинених подією внаслідок неналежного забезпечення безпечного середовища, у тому числі, зелених насаджень, у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна (т. 1, а.с. 61-62).

Позивач вказує на те, що відповідь на зазначену вище пропозицію-повідомлення була отримана лише від Суворовської районної адміністрації (т. 1, а.с. 5).

З цієї відповіді вбачається, що згідно з Положенням про Суворовську районну адміністрацію, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 року №1934-VII, райадміністрація не має повноважень з утримання зелених насаджень і не є їх балансоутримувачем. За таких обставин райадміністрація не вбачала підстав для участі їх представника при проведенні експертного дослідження щодо оцінки матеріального збитку, спричиненого подією, що сталася 21.11.2019 року (т. 1, а.с. 63-65).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №102 від 14.02.2008 року «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» КП «Міськзелентрест» доручено здійснювати утримання міських зелених насаджень загального користування згідно з додатком №1 до рішення, у тому числі зелену зону вздовж вул. Генерала Бочарова, від Дніпропетровської дороги до вул. Ж.Кюрі (т. 1, а.с. 104-108). Межі вказаної зони зазначеним рішенням не встановлені.

Крім того, у відзиві на позовну заяву КП «Міськзелентрест» зазначено, що дерево, внаслідок падіння гілок якого було пошкоджено транспортний засіб позивача, не утримується та не передавалося на баланс КП «Міськзелентрест» (т.1, а.с. 102).

З відповіді на запит на отримання публічної інформації Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.06.2020 року №ЗПІ 03-09/42 вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в управлінні ПП «КК «Сервіс-Паустовський». Роботи по санітарній обрізці дерев в тариф послуг з УББ не закладені (т. 1, а.с. 59-60).

У відзиві на позовну заяву представник виконавчого комітету Одеської міської ради зазначив, що ВК Одеської міської ради не є балансоутримувачем елементів благоустрою прибудинкової території, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 2 (т. 1, а.с. 141), а також вказав на те, що є суб`єктом, який таких балансоутримувачів визначає (т. 1, а.с. 152).

Відповідно до висновку №7010 від 28.03.2021 року судової автотоварозначої експертизи з визначення вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 внаслідок події, яка сталась 21.11.2019 року вбачається, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 , становить 62290,63 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 , внаслідок події, яка сталась 21.11.2019 року становить 43727,73 грн (т. 2, а.с. 1-26).

Оцінка апеляційного суду.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (далі Закон), Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі Правила), Законом України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту; заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання; зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Відповідно до ст. 5 цього Закону управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 10 цього Закону до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо

За п. 2 ч. 1 ст. 13 цього ж Закону до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 17 даного Закону громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до ст. 25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 28 Закону охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку.

За ч. 5 цієї ж статті у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. А згідно з ч. 3 самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Відповідно до п. 2.1 Правил балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Зелені насадження загального користування - зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури та відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, міжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку.

Зелені насадження обмеженого користування - насадження на територіях громадських і житлових будинків, шкіл, дитячих установ, вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, профтехучилищ, закладів охорони здоров`я, промислових підприємств і складських зон, санаторіїв, культурно-освітніх і спортивно-оздоровчих установ та інші.

До об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать, зокрема, зелені насадження прибудинкової території (п. 3.1). Об`єкти благоустрою зеленого господарства використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони і утримання відповідно до цих Правил (4.1).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності (5.1.).

Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів (п. 5.5).

Відповідно до п. 6.2. Правил балансоутримувачі об`єкта зобов`язані: утримувати в належному санітарно-технічному стані об`єкт благоустрою (виконання заходів, затверджених місцевими органами самоврядування); не допускати внесення змін в архітектурно-планувальне рішення, зокрема фарбування монументів, пам`ятників, скульптур без погодження з відповідними органами; дотримуватись технологій догляду, експлуатації та ремонту, регулярно проводити заходи щодо запобігання передчасному зносові об`єктів; усувати пошкодження інженерних мереж, які обслуговують даний об`єкт, наслідки аварій, стихійного лиха; проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою відповідно до планів та в межах виділених державними адміністраціями в м. Києві та органами місцевого самоврядування коштів; брати участь у роботі комісій з прийняття в експлуатацію нових реконструйованих та капітально відремонтованих об`єктів; брати участь у роботі комісій з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення; розробляти перспективні та пріоритетні напрями розвитку об`єктів благоустрою зеленого господарства; контролювати дотримання технології виконання робіт, правил охорони зелених насаджень підрядними організаціями на об`єктах благоустрою; готувати зведені звіти з питань розвитку та утримання об`єктів благоустрою та надання їх місцевим органам самоврядування; визначати обсяги збитків, заподіяних внаслідок пошкодження об`єктів благоустрою зеленого господарства.

Відповідно до п. 7.2 Правил охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок їх власників або орендарів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Згідно з п. 9.1.12 Правил аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

З метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Відповідно до п. 12.1. весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період.

Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт. Періодичність проведення часткових оглядів визначає балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельних ділянок, на яких ростуть зелені насадження (п. 12.2).

Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки. Форма акта (додаток 4).

В контексті вище зазначених норм апеляційний суд звертає увагу на те, що законом чітко врегульовано, що зелені насадження перебувають під контролем, наглядом, охороною органу місцевого самоврядування, який має відповідний обсяг повноважень щодо утримання зелених насаджень на відповідній території.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у п. 39 постанови КЦС ВС від 04.09.2019 року, справа №200/22129/16.

Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства.

Згідно з пп. 10, 11 п. 7.2 Правил благоустрою території міста Одеси на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами.

Отже, законом та підзаконними нормативно-правовими актами врегульовано та надано право органу місцевого самоврядування передавати відповідні об`єкти на баланс підприємств, установ, організацій, які отримуючи статус балансоутримувача відповідного об`єкта, отримують ряд прав і обов`язків щодо його утримання та обслуговування.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що виконавчим комітетом Одеської міської ради не визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані вздовж проїжджої частини навпроти житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В зв`язку з наведеним апеляційний суд зазначає, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладений обов`язок забезпечити належне та безпечне утримання зелених насаджень на території міста, в тому числі на прибудинкових територіях шляхом створення відповідного органу або передачі насаджень балансоутримувачу у встановленому законом порядку. Відтак, обов`язок з відшкодування майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок падіння гілки з дерева, у даному випадку повинно бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради.

Стосовно доводів представника ВК Одеської міської ради щодо наявності вини позивача в настанні події 21.11.2019 року (т. 1, а.с. 145) апеляційний суд зазначає, що факт неправильного паркування працівниками правоохоронних органів зафіксовано не було, відомості стосовно притягнення позивача до відповідальності за відповідні порушення в сфері дорожнього руху у матеріалах справи відсутні, а інші докази, які б підтверджували порушення позивачем правил паркування сторонами до суду не подавались.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з абз. 2 ст. 1191 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку №7010 від 28.03.2021 року судової автотоварозначої експертизи вбачається, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 , становить 62290,63 грн (т. 2, а.с. 17).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини у завданні шкоди позивачеві.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження факту падіння біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 2 гілок на автомобіль ОСОБА_1 , що також було зафіксовано правоохоронними органами (т. 1, а.с. 22), внаслідок чого було пошкоджено майно позивача. Будь-яких спростовуючих відомостей існування даної обставини, до суду не надано. Серед іншого, розмір спричиненої шкоди також не спростовано, альтернативних розрахунків завданого збитку відповідачами не надано.

Отже, з ВК Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення відшкодування шкоди у розмірі 62290,63 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до абз. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням обставин справи та доводів позивача, апеляційний суд вважає за можливе стягнути з ВК ОМР на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та ті, що пов`язані із проведенням експертизи.

Так, у позовній заяві позивачем було наведено попередній розрахунок витрат на правову допомогу, відповідно до якого витрати було визначено у розмірі 5892 грн, які складаються з:

- фіксованої частини гонорару адвоката 1000 грн;

- складання позовної заяви та додаткових документів 1000 грн;

- складання відповідей на відзиви, додаткових пояснень, інших процесуальних документів 300 грн за одну відповідь на відзив (орієнтовно 3 відповіді) і 200 грн за інші документи (орієнтовно 3 документи) 1500 грн;

- орієнтовна кількість судових засідань 500 грн/засідання 3 засідання 1500 грн;

- моніторинг реєстру судових рішень 300 грн;

- витрати пов`язані з надсиланням поштової кореспонденції учасникам справи та іншим особам (понесені) 92 грн;

- витрати пов`язані з надсиланням поштової кореспонденції учасникам справи та іншим особам (потенційні) 500 грн (т.1, а.с. 10).

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Враховуючи, що в матеріалах справи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу докази відсутні, апеляційний суд відмовляє у задоволенні вимог позивача-апелянта в цій частині.

Разом з тим, враховуючи задоволення вимог позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди, апеляційний суд стягує з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача понесені ним витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 7010 від 28.03.2021 року у розмірі 1000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 14), то судовий збір підлягає частковому стягненню з виконавчого комітету Одеської міської ради за звернення до суду з позовом та за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 1828,74 грн на користь держави.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким частково задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (площа Думська, 1, м. Одеса, 65004, ідентифікаційний код юридичної особи: 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 62290 гривень 63 копійки; відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 гривень; витрати на проведення експертизи у розмірі 1000 гривень.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (площа Думська, 1, м. Одеса, 65004, ідентифікаційний код юридичної особи: 04056919) на користь держави судові витрати за звернення позивачем до суду з позовною заявою та подання апеляційної скарги у розмірі 1828 гривень 74 копійки.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

05.05.2022 року м. Одеса