Справа № 487/2312/22
Провадження № 2-о/487/111/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Павлова Ж.П., вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження, в якій він просив встановити юридичний факт, а саме: належності йому ОСОБА_1 до вільно найомного робітника моториста у складі військового формування при військовій частині № НОМЕР_1 в ПАРМ, яка створювалася на базі автотранспортного підприємства «АСТРА ТРАНС» під участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Суддя, вивчивши заву та додані до неї документи, приходить до такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом.
За змістом частини другої вказаної статті зазначений перелік не є вичерпним.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
В пункті 2 вищевказаної постанови судам роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час роботи заявника, визначено, що військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України.
Аналіз зазначених положень свідчить про те, що військова служба є публічною службою.
01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України), який визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник фактично звернувся із заявою про встановлення факту проходження військової служби в певний період, яка не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, зокрема в порядку окремого провадження.
Встановлення зазначеного у заяві факту необхідно для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з метою подальшого отримання пільг, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Суд вважає, що питання, з яким звернувся заявник, повинно вирішуватися в позасудовому порядку, а у разі відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати у термін військової служби період роботи заявника вільно найомним робітником він вправі оскаржити такі дії в порядку адміністративного судочинства.
Пунктом першим частини першої статті 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
А за такого,суд приходить до висновку, що вказана заява не піддягає розгляд в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 186, 293, 315 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ж.П.Павлова