СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 757/497/21-ц

пр. № 2/759/1289/22

14 квітня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі судових засідань Стець Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у м.Києві (м. Київ, вул. Володимирська, 15), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання ордеру недійсним, визнання рішення комісії недійсним та про зобов`язання видати ордер на кімнату,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 р. Печерським районним судом м. Києва одержано вищезазначену позовну заяву у якій позивач просить визнати недійсним рішення №2 від 26.09.2017 р. складене комісією з житлово-побутових питань Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо надання кімнати НОМЕР_1, житловою площею 12,8 кв.м. у гуртожику по АДРЕСА_2 сім`ї старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_4 із 2-х осіб. Визнати недійсним ордер на право заняття житлового приміщення (кімнати) НОМЕР_1 житловою площею 12,8 кв.м. у гуртожитку по АДРЕСА_2 , виданий ОСОБА_4 на 2-х осіб. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у м.Києві видати позивачам у справі ордер на кімнату НОМЕР_1 житловою площею 12,8 кв.м. у гуртожитку по АДРЕСА_2 на сім`ю з 3-х осіб для поліпшення житлових умов.

В обгрунтування позовних вимог зазначають, що ОСОБА_1 з 22.04.1999 р. по 25.01.2008 р. проходив службу в ОВС на посаді міліціонера взводу міліції спецального призначення охорони Київського метрополітену ГУМВС України в м. Києві, з 25.01.2008 р. працював на посаді інспектора патрульної служби лінійного управління в метрополітені, підпорядкованому Головному управлінню МВС України в м. Києві. На сьогоднійшній день ОСОБА_1 є інвалідом другої групи. Проживає разом з дружиною та сином. ОСОБА_2 , з 1992 року по сьогоднішній день працює в ВОЗ ГУ МВС України в м. Києві на посаді мед. реєстратора поліклініки (госпіталю). З дня одруження у 1997 році сім`я позивачів проживає у сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 20,3 кв.м. Ордер № 57 на вказану кімнату у сімейному гуртожитку було видано дружині 28 липня 2005 року на підставі рішення ЖБК УВС Київського міськвиконкому від 07.07.2005 року № 2. Ордер було видано на сім`ю у складі трьох осіб: на дружину (вона ж власник особового рахунку), на позивача та їх сина. 30 вересня 2005 року всіх трьох мешканців кімнати АДРЕСА_1 було зареєстровано по місцю фактичного проживання у цій кімнаті. На квартирному обліку для поліпшення житлових умов ОСОБА_2 перебуває в Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації з 1992 року. Позивачі неодноразово звертались до Головного управління Національної поліції у м. Києві про надання їм вільної кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку чи іншої кімнати з врахуванням того, що позивач з сином та дружиною мешкають у одній кімнаті. Кімната АДРЕСА_3 має площу 12,8 кв.м., знаходиться в одному блоці з кімнатою НОМЕР_2 . Не зважаючи на всі викладені вище обставини, 26 вересня 2017 року відбулось засідання комісії з житлово-побутових питань Головного управління Національної поліції у м. Києві, про що складено протокол № 2, на якому прийнято рішення про надання кімнати № НОМЕР_1, житловою площею 12.8 кв.м. у гуртожитку по АДРЕСА_2 сім`ї старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_4 із двох осіб: їй та її сину ОСОБА_5 . Відповідно, на підставі вказаного рішення відповідачам ОСОБА_4 та її сину було видано ордер на кімнату № НОМЕР_1 у вказаному сімейному гуртожитку. Позивачі зазначають, що у вказаній кімнаті з 2017 року ніхто не проживає дотепер. Оскільки при видачі ордеру не було дотримано встановленого законом порядку про надання житла в гуртожитку, позивачі просять задовольнити позов.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2021 р. в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у справі.

08.06.2021 р. до Печерського районного суду м. Києва надійшов відзив від ОСОБА_4 , у якому вона повністю заперечує позовні вимоги, посилаючись на законність видачу ордеру.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2021 р. справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2021 р. справу прийнято до свого провадження розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання сторони не з`явились, відповідачем ОСОБА_4 подана заява про розгляд справи за її відсутності.

15.02.2022 р. від представника відповідача Головного управління Національної поліції у м.Києві надійшов відзив, у якому представник відповідача повністю заперечує позовні вимоги, зазначаючи, що усі дії посадових осіб суб`єкта владних повноважень ГУНП у м. Києві, що пов`язані з прийняттям рішення щодо надання кімнати в гуртожитку та підготовкою і виданням ордеру на жиле приміщшення були вчиненні з дотриманням вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 57 на кімнату за адресою АДРЕСА_1 у сімейному гуртожитку було видано ОСОБА_2 28.07.2005 року на підставі рішення ЖБК УВС Київського міськвиконкому від 07.07.2005 року № 2. До складу сім`ї, зокрема входить і позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.108)

Відповідно до протоколу № 2 засідання комісії з житлово-побутових питань Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.09.2017 року, прийнято рішення про надання кімнати № НОМЕР_1, житловою площею 12.8 кв.м. у гуртожитку по АДРЕСА_2 сім`ї старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_4 із двох осіб: їй та її сину ОСОБА_5 . Відповідно, на підставі вказаного рішення відповідачам ОСОБА_4 та її сину було видано ордер на кімнату № НОМЕР_1 у вказаному сімейному гуртожитку (а.с. 114-115).

Відповідно до п.55 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470 жиле приміщення Надається громадянинові на всіх членів сім`ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч.1 ст.64 ЖК України).

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст. 64 ЖК України).

Відповідно до п.65 Правил рішення про надання жилого приміщення може бути переглянуто до видачі ордера, якщо виявляються обставини, які не були раніше відомі й могли вплинути на вказане рішення.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української PCP ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до п.10 Правових позицій Верховного суду України від 26.05.2001 щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) у члена сім`ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв`язку із включенням до ордера, а не у зв`язку із вселенням у це приміщення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 34 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР в Українською республіканською радою професійних спілок. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 37 ЖК Української РСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання.

Частиною 1 статті 39 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 43 Житлового кодексу Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За змістом ч. 2 ст. 46 ЖК Української РСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК Української РСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є ордер, який видається виконавчим органом місцевої ради на підставі рішення про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду, ордер на жиле приміщення є адміністративним актом, що видається виконавчим органом місцевого самоврядування до компетенції якого входить вирішення питань, пов`язаних із наданням житлових приміщень.

Статтями 58, 59 ЖК Української РСР визначені підстави і порядок видачі ордера та визнання ордера на жиле приміщення недійсним, зокрема, ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11.12.1984 № 470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі - Правила).

Відповідно до п.п. 8, 15 цих Правил, квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. На квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.

За приписами ст.ст. 39-40 ЖК Української РСР та п.п. 20, 21, 28 Правил громадяни беруться на квартирний облік за місцем роботи на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету, яке затверджується виконавчим комітетом місцевої ради; зняття з квартирного обліку та виключення зі списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлового приміщення, провадиться тими ж органами, які прийняли або затвердили рішення про взяття на квартирний облік (включення до списку).

Згідно з п. 67 Правил рішення про надання жилого приміщення приймає виконавчий комітет місцевої Ради народних депутатів, підприємство, установа, організація, у віданні яких перебуває жилий будинок, у порядку, встановленому цими Правилами.

Відповідно до п.п. 69, 70, 72 (розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

З урахуванням наведеного, позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалося неправомірність рішення №2 від 26.09.2017 р., видачі ордеру ОСОБА_4 , не заявлено клопотань про витребування вказаних доказів, та обгрунтування їх необхідності. Один лише факт неодноразових звернень позивачів із заявами про надання у користування житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 не доводить факту порушення посадовими особами Головного управління Національної поліції у м.Києві вимог закону щодо надання житлового приміщення у користування. Матеріалами справи доведено, що підставою видачі вказаного ордеру стало законне право ОСОБА_4 на отримання житлового приміщення у користування.

Таким чином у позовних вимогах про визнання недійсним ордеру слід відмовити.

Інші позовна вимога у даній справі фактично є похідною, відтак у її задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6-13,18,19,71-79,89,141,259,263,264,265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у м.Києві (м. Київ, вул. Володимирська, 15), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання ордеру недійсним, визнання рішення комісії недійсним та про зобов`язання видати ордер на кімнату, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць