справа № 631/1327/21
провадження № 2/631/274/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Пархоменко І. О.,

при секретарі Бондаренко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Через різні погляди на сімейне життя сім`я з відповідачем не склалася і фактичні шлюбні відносини припинені, разом не проживають близько чотирьох місяців. У них з відповідачем є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення відносин дитина проживає разом зі нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає та всіляко ухиляється від будь - яких витрат. Досягти із відповідачем домовленості про його участь в утриманні дитини, на її переконання, не виявляється за можливе, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки здоровий, працездатний, має регулярний дохід, має транспортний засіб, працює та отримує заробітну плату. Просила стягнути аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Через канцелярію суду за вхідним № 1997 від 09 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву де зазначив, що позов визнає частково. Зауважив, що після припинення спільного проживання з позивачем він майже щодня проводить дозвілля зі своєю донькою ОСОБА_3 на дитячому майданчику, а також забирає дитину за місцем свого фактичного проживання, де також проводить з нею час разом. Вказав, що він систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дитини, надавав кошти та забезпечував продуктами харчування, іншими необхідними речами та медикаментами, але чеки від покупок він не зберігав. На даний час він працює та отримує заробітну плату. Інші доході у нього відсутні, оскільки працює на державній службі. За рішенням Нововодолазького районного суду в Харківській області він сплачує аліменти на утримання ще однієї доньки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно. Вимога позивачки про стягнення з нього 1/4 частини всіх його доходів є необгрунтовано великою, оскільки не враховане його реальне матеріальне положення та інші істотні обставини. Просив задовольнити позов частково, стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх доходів щомісячно (а. с. 18-21).

Через канцелярію суду за вхідним № 2000 від 09 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив на позовну заяву де зазначила наступне. Вона не погоджується з доводами відповідача, його твердження, що він матеріально допомагає і буде допомагати є надуманими. Надавши рішення суду Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 листопада 2020 року про стягнення аліментів на утримання дочки від першого шлюбу у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, як доказ, відповідач має намір на даний час зменшити розмір аліментів на утримання їх спільної дитини. Зазначила, що відсутні докази подання рішення до виконавчої служби та відповідно відкритого виконавчого провадження, які саме відрахування відбуваються та розмір заробітної плати. Відповідач не надав жодних доказів неможливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини не забезпечить в повній мірі інтереси дитини, що призведе до порушення прав на достатній рівень життя та розвиток. Посилаючись на Постанову Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц просила задовольнити позов у повному обсязі (а. с.37-38).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає частково та просить розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області 03 червня 2020 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 27. Батьками дитини у свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 6).

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

За довідкою Центру надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області № 04.05-22/702 від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 має на утриманні доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення

Частиною 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За приписами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року закріплено що, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року по справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18 зазначив, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Беручи до уваги зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, проте наявні обставини які необхідно урахувати при визначенні їх розміру.

Відповідач позовні вимоги визнав частково і надав докази у підтвердження наявності обставин, які треба врахувати при визначенні розміру аліментів, просив стягнути з нього 1/6 частину доходів.

Судом встановлено що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року по справі № 631/1508/16-ц, провадження № 2/631/757/16, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 30-31).

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 листопада 2020 року по справі № 631/711/20, провадження № 2/631/656/20, яке набрало законної сили 26 грудня 2020 року, зменшено розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття (а. с. 22-29).

Згідно з довідкою Головного управління Державної податкової служби Харківської області № 25/с/20-40-10-02-07 від 01 лютого 2022 року ОСОБА_2 працює на посаді головного державного інспектора та з його заробітної плати утримують аліменти (а. с. 41).

Оскільки, в ході судового розгляду встановлено наявність у відповідача іншої дитини на утримання якої він сплачує аліменти, суд вважає встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню частково, та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дитини та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача.

Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, аліменти потрібно стягнути з дня пред?явлення позову, тобто з 13 грудня 2021 року.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51, 55 Конституції України, Конвенцією «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, ст. 121, 141, 180 - 182, 191 Сімейного кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263 - 265, 352, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 01 вересня 2022 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя І. О. Пархоменко