Справа № 369/6/22
Провадження № 2/369/2/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 , 1986 року народження (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей:

На ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , 1986 року народження (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що 03 серпня 2007 року позивач та Відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 292.

За останній рік сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, кінцевому результаті шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Кожен з сторін має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З червня 2021 року подружжя живуть окремо. Фактично сім`я припинила своє існування.

Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Діти проживають з матір`ю і знаходяться на її повному утриманні.

Відповідачем подано до Києво - Святошинського районного суду міста Київської області позовну заяву про розірвання шлюбу з Позивачем. Позов перебуває в суді, відкрито провадження у справі №369/9373/21. Наразі позовну заяву про розірвання шлюбу задоволено повністю.

Однак за час окремого проживання Відповідач на погодився укладати з Позивачем договір про сплату аліментів. Надає Позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей на свій власний розсуд, постійно змінюючи розмір такої допомоги. Сама позивач у зв`язку з наявністю п`ятьох дітей, в тому числі малолітньої (двохрічної) дитини не має можливості працювати та перебуває у повній фінансовій залежності від Відповідача.

Позивачка зазначає, що з метою гармонійного та всебічного розвитку своїх дітей оплачує їх додаткові заняття з спортом. Все утримання дітей наразі відбувається за її рахунок.

На витрати за харчування п`ятьох дітей, їх одягу, лікування та ін. позивач потребує щонайменше 15 000 гривень щомісяця, тобто по 3000 грн. на кожну дитину. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 15 000 гривень щомісяця обгрунтовується щомісячними затратами для утримання та належного розвитку п`ятьох спільних з Відповідачем дітей.

Усні перемовини з Відповідачем не привели до домовленості про належне оформлення участі відповідача в утриманні дитини шляхом укладення договору, у зв`язку з чим Позивач вимушена звернутися до суду.

Наскільки Позивачу відомо, аліменти Відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має.

Відповідно Позивач має право на утримання її Відповідачем до досягнення їх малолітньою дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком- батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини.

В той же час відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дружини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, необхідно виходити з того, що Відповідач 1986 року народження, є молодою працездатною особою і спроможній платити аліменти дружині, яка проживає зі спільною його п`ятьма дітьми, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини та дітей, можливостей Відповідача необхідне стягнення з відповідача аліментів на дітей:

На ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття;

На ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання позову до суду до його повноліття.

А також аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 щомісячно в розмірі 3000 гривень з дати подання до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду.

23 червня 2022 року відповідач через свого представника направив відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що дійсно, відповідач перебував у шлюбі із позивачем, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року, справа № 369/9373/21.

Від спільного шлюбу сторони мають п`ять дітей, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після розірвання шлюбу та враховуючи вік дітей, вимушеного окремого проживання, відповідач, усвідомлюючи необхідність участі батька у житті дітей та відповідально ставлячись до виконання обов`язку батьків утримувати дітей, в межах своїх фінансових можливостей, передає кошти на утримання дітей, купує одяг, подарунки та продукти харчування.

Звернувшись з позовом позивач не вказує скільки коштів вона витрачає на утримання неповнолітніх дітей. Окрім того, позивач не надає жодного доказу що малолітні діти - отримують всі належні умови для розвитку. Також, позивач не надає жодної квитанції, розрахункового документу - іншими словами доказу, який би підтверджував, що вона витрачає отримані від відповідача грошові кошти саме на дітей.

Позивач у своєму позові вказує на те, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні не має, тому вважає, що він здатний сплачувати аліменти на утримання кожної дитини у розмірі 3 000 гривень та аліменти на утримання позивача у розмірі 3 000 гривень, загалом 18 000 гривень на місяць.

Проте, не обґрунтовує підстави та не надає докази на підставі яких був здійснений розрахунок заявленого розміру аліментів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути аліменти в розмірі 18 000 грн., щомісячно, посилаючись на те, що на її думку відповідач здатний сплачувати таку суму.»

Разом з тим, позивачка не надає жодних доказів в обґрунтування вказаного розміру аліментів.

Натомість відповідач вважає за необхідне повідомити суд, що він офіційно працевлаштований та отримує дохід. Його середньомісячний дохід складає 18 633 грн. 54 коп. (з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Після утримання податків та зборів, середньомісячний дохід відповідача становить 14 982 грн. 00 коп.

Тому на сьогодні, враховуючи матеріальне становище відповідача, останній фактично неспроможний сплачувати аліменти в розмірі 18 000,00 грн., так як даний розмір є завідомо непомірним в розрізі отримуваного доходу. Більше того, нормами СК України врегульовано питання щодо розміру аліментів.

Таким чином, з урахуванням постійного регулярного доходу відповідача, вважаю, за доцільне стягувати з нього аліментів в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, що становить більше ніж 60 відсотків усіх видів його заробітку (доходу), та складає майже 100 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, що буде достатнім для належного матеріального забезпечення дітей з боку батька. Цей розмір, буде добровільно збільшений відповідачем в межах його матеріальних можливостей.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача утримання на її користь як колишньої дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, до досягнення цією дитиною віку трьох років, слід відзначити, що право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у колишньої дружини права на аліменти від її колишнього чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Однак у матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини саме у розмірі 3 000 гривень.

Також, позивачка не надає жодних доказів в обґрунтування вказаного розміру аліментів.

Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання позивача, але у розмірі 500 гривень виходячи зі своїх фінансових доходів й можливостей.

Окрім цього, відповідач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів, як його обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просив суд позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково, а саме в частині стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 2000 гривень, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 2000 гривень, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 2000 гривень, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття;

Позивач у своєму позові просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судовим розглядом встановлено, що 03 серпня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 292.

Сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження дітей.

Діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно працює інших неповнолітніх дітей, на утриманні - не має.

Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З приводу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення малолітньою дитиною трьохрічного віку судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Положенням ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно Позивач має право на утримання її Відповідачем до досягнення їх малолітньою дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком- батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини.

В той же час відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дружини.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружися у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, необхідно виходити з того, що Відповідач 1986 року народження, є молодою працездатною особою і спроможній платити аліменти дружині, яка проживає зі спільною його п`ятьма дітьми, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини та дітей, можливостей Відповідача необхідне стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 щомісячно в розмірі 1000 гривень з дати подання до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , 1986 року народження (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 2000 гривень, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 2000 гривень, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно в розмірі 2000 гривень, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно в розмірі 2000 гривень, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 2000 гривень на кожну дитину окремо, починаючи з 04 січня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , 1986 року народження (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на її утримання, щомісячно в розмірі 1000 гривень, починаючи з 04 січня 2022 року та до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , 1986 року народження (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Т.В. Дубас