Справа № 308/8252/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав.

Позовну заяву мотивує тим, що 20.09.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було украдено шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області України зроблено відповідний запис № 64.

Вказує, що в шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через різні погляди на життя та різні цінності сімейні відносини між ними не склалися і вони розірвали шлюб.

Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.12.2017 року відповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1500 гривень, починаючи з 27 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідно до розрахунку Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно з виконавчим листом №308/7171/17 від 29.01.2018 року, заборгованість аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.06.2021 року становить 64292, 93 грн. За весь період батько дитини здійснював виплату аліментів тільки два рази, один раз в 2018 році, один раз в 2019 році.

Вказане стало причиною звернення до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому із заявою про доцільність позбавлення батька - ОСОБА_2 батьківських прав. Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому дав позитивний висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 (Висновок від 04.06.2021 року № 423/23/01-19).

Звертає увагу суду на те, що фахівцями інклюзивно-ресурсного центру в 2018 та повторно в 2019 році було проведено оцінку та надано висновок про психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_4 , зміст якого полягав в тому що, ОСОБА_4 для реалізації свого права на освіту потребує адаптованої освітньої програми закладів загальної середньої освіти з урахуванням типової освітньої програми спеціальних закладів загальної середньої освіти для дітей із затримкою психічного розвитку. Також ОСОБА_4 має потребу в супроводі асистента вчителя, корекційно-розвиткових заняттях з вчителем лікувальної фізкультури, в роботі з психологом, вчителем-логопедом, вчителем-дефектологом. Дівчинка потребує індивідуального підходу в процесі здобування освітніх знань. Але все це не стало для батька серйозним аргументом, причиною виконання батьківських обов`язків, сплати аліментів, навідування дівчинки. Стан здоров`я дитини, її розвиток, її доля батька, ОСОБА_2 , не цікавить зовсім.

На підставі викладеного, позивач просить позбавити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації народжень 29.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зроблено актовий запис №499.

Позивач в судове засідання не заявилася, водночас від її представника адвоката Лешанич Л.В. надійшла до суду заява, згідно якої просить розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Суд констатує що повідомлення відповідача окрім надсилання повісток про виклик до суду поштовим зв`язком, здійснювався і шляхом розміщення оголошення про виклик його до суду для участі у розгляді даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2008 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 64, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 20.09.2008 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_4 , батьками зазначено, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №64, розірвано.

29 грудня 2017 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2017 року (дати звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах, сформованого Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 01.06.2021 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів по виконавчому листу №308/7171/17 від 29.01.2018 року станом на 01.06.2021 становить 64292,93 грн.

Згідно висновку Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 423/23/01-19 від 04.06.2021 року, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Згідно вимог ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Враховуючи наведене, висновок органу опіки і піклування та в інтересах майбутнього дитини суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати, які складаються з судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.164,165 СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 908,00 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суд О.В. Лемак