Справа № 350/125/22
Номер провадження 2/350/174/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
суд -
Позовні вимоги мотивовані тим, що 8 листопада 2018 року ОСОБА_2 від нього було одержано у якості позики грошові кошти, про що відповідачем власноруч складено боргову розписку від 08.11.2018, за умовами якої відповідач одержав у позику 2 000 (дві тисячі) доларів США, що на момент пред`явлення позову, згідно офіційним з курсом НБУ є еквівалентом 57 975,80 грн. Також, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплатити 3% (три проценти) за кожен місяць (36% річних) користування грошовими коштами, які надаються йому у позику.
Згідно з зазначеною борговою розпискою, кінцевим терміном повернення боргу є 01.03.2019.
З 08.11.2018 року і по день пред`явлення даного позову відповідачем не було повернуто основну суму боргу, що становить 2 000 доларів США, що повинно було відбутися ще 01.03.2019. До того ж, відповідач не сплатив передбачені борговою розпискою проценти у розмірі 3% за кожен місяць користування становить грошовими коштами, що у період з 08.11.2018 по 01.03.2019 становить (2000,00 х 36 % х 114 : 365 : 100) 224,88 доларів США (еквівалент у гривні за курсом НБУ станом на момент пред`явлення позову становить 6518,79 грн. ).
В порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України через прострочення Відповідачем грошового зобов`язання, Позивачем було нараховано три проценти річних від простроченої суми в період з 01.03.2019 по 28.01.2022 року, що становить) 174,90 доларів США (еквівалент у гривні за курсом НБУ на момент подання позову становить 5069,98 грн.).
Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку щодо повернення грошових
Позивач у судове засідання також не прибув. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву у якій просив розгляд справи провести без його участі, а також зазначив, що позов визнає.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати вимогам ст. 247 ч. 2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в простій письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошову суму, що була передана останньому в строк, встановлений договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Копією Розписки від 08.11.2018 (а.с. 3) підтверджено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 2 тисячі доларів США під 3% в місяць, терміном до 01.03.2019.
Вищезазначений факт позики і отримання грошових коштів сторонами по справі не заперечувався.
Відповідачем не було виконано обов`язку щодо повернення грошових коштів, які він отримав у якості позики за борговою розпискою у сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США, що на момент пред`явлення позову, згідно офіційним з курсом НБУ є еквівалентом 57 975,80 грн.
Відповідач також не виконав умови щодо сплати процентів за користування позикою, зокрема 224,88 доларів заборгованості за нарахованими процентами та 174,90 доларів нарахованих 3% річних за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач добровільно зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач у позасудовому порядку свої права захистити не може, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу за договором позики, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.
На підставі ст.ст. 1048,1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 282, 284ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М. Бейко