ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7269/20Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/719/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/7269/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, постановленого суддею Сливкою Л.М., повний текст рішення складений 21 лютого 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 03 лютого 2020 року, керував належним йому транспортним засобом марки TOYOTA, модель AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 . Прямуючи з вул.Грушевського в напрямку до вул.Замкової у м.Тернополі, здійснюючи проїзд на пішохідному переході, який регульований світлофором навпроти будівлі Тернопільської обласної державної адміністрації, побачив пішохода, що переходив дорогу на заборонений для пішоходів червоний знак світлофора. У зв`язку з цим, він подав звуковий сигнал, щоб пішохід покинув проїжджу частину дороги, однак пішохід зупинився на дорозі. З метою запобігання наїзду, позивач зупинив свій автомобіль, а відповідач ОСОБА_1 підбіг до автомобіля та ударом ноги пошкодив ліву фару його транспортного засобу, після чого направився до Тернопільської обласної ради.

Після приїзду працівників поліції, відповідач вийшов з приміщення обласної ради та на вимогу правоохоронців пред`явив свої документи. Представники поліції відібрали в обох пояснення, та запропонували вирішити даний інцидент в добровільному порядку, однак ОСОБА_1 категорично відмовився відшкодовувати завдані ним збитки, у зв`язку із чим, у той же день він подав заяву у поліцію щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

На подану заяву, Тернопільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направлено лист за вих. № 944 від 18 лютого 2020 року, яким повідомлено, що підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування за заявою немає, оскільки в даному випадку вбачаються саме цивільно-правові відносини, які розглядаються не інакше як в судовому порядку.

З метою визначення суми завданої матеріальної шкоди, ОСОБА_2 звернувся в ТОВ «Кристал Моторс», яке є офіційним сервісним центром компанії TOYOTA в Тернопільській області. За результатами огляду фахівцем пошкодженого автомобіля в ТОВ «Кристал Моторс» було розраховано вартість ремонту, та надано рахунок № СКМ-К-ВА4557 від 04.05.2020 року, згідно якого заміна пошкодженого майна становить 11429 гривень.

У зв`язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 11 429.00 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 11 429.00 грн. Вирішено питання судових витрат.

В грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2021 року заяву про перегляд заочного рішення суду задоволено. Скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року. Справу призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

04 жовтня 2021 року від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Дяків О.Я. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій просить стягнути із відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 3320,55 гривень та судовий збір у сумі 840,80 гривень та витрати за проведення експертизи у сумі 2500 гривень. В обґрунтування заяви про зменшення розміру позовних вимог вказав, що з метою визначення дійсного розміру завданої шкоди, позивач ОСОБА_2 звернувся до судового експерта. Згідно висновку судового експерта Мазур М.Б. №335/21 від 01 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку становить 3320,55 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 3320,55 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору та витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 2500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що 03 лютого 2020 року не були зафіксовані ушкодження транспортного засобу ОСОБА_2 , тому висновок експерта № 335/21 від 01 жовтня 2021 року, підтвердити вартість матеріального збитку пошкодження автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_2 , проте даний висновок не підтверджує факту завдання матеріальних збитків саме ОСОБА_3 . Окрім того, не підтверджує факту ушкодження транспортного засобу 03.02.2020 року, відтак зазначений висновок судового експерта не може прийматись судом, як доказ завдання матеріальної шкоди ОСОБА_3 .

Зазначає, що єдиним підтвердженням, наданим позивачем про ушкодження автомобіля є рахунок-фактура № СКМ - К-А4557 від 04 травня 2020 року, проте даний рахунок датований по спливу чотирьох місяців після ушкодження автомобіля.

Вважає, що висновок експерта №335/21 від 01.10.2021 року спирається повністю на відомості з рахунку - фактури, який сам по собі є сумнівним. Зазначає, що у даному випадку відсутній причинний зв`язок між діями ОСОБА_3 та ушкодженням лівої фари автомобіля ОСОБА_2 , що мало місце 03 лютого 2020 року.

09 серпня 2022 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що в матеріалах справи містяться документи: заява про вчинення протиправних дій, пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 , рапорти працівників поліції, які підтверджують факт заподіяння відповідачем шкоди належному позивачу транспортному засобу, яка відбулась внаслідок удару ногою відповідачем у передню ліву фару, що мало місце 03.02.2020 року в м.Тернополі по вул.Грушевського на регульованому світлофором пішохідному переході. Також, судом першої інстанції надано правову оцінку висновку експерта №335/21 від 01.10.2021 року, який є повним та об`єктивним.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з тим, що ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року близько 13 години 10 хвилин, позивач керуючи транспортним TOYOTA, модель AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 засобом по вул. Грушевського у м. Тернополі на пішохідному переході біля Тернопільської обласної державної адміністрації, зупинив рух, зробивши зауваження пішоходу ОСОБА_3 , який переходив дорогу на заборонений сигнал світлофору. У зв`язку із цим, пішохід - відповідач ОСОБА_3 завдав удар ногою, спричинивши пошкодження фари керованого позивачем транспортного засобу TOYOTA, модель AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля TOYOTA, модель AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_2 (а.с.6).

03 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою у Тернопільський ВП Головного управління національної поліції в Тернопільській області, у якій просив притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , який пошкодив фару його автомобіля, переходячи дорогу на заборонений сигнал світлофора (а.с.10).

Як убачається із копії рапортів працівників поліції від 03 лютого 2020 року, на лінію 102 о 13 годині 14 хвилин 03 лютого 2020 року надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що у м. Тернополі по вул. Грушевського пішохід пошкодив йому автомобіль марки Тойота Авенсіс, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме фару, після чого побіг у приміщення ОДА. Після прибуття поліцейських роти Управління Патрульної поліції в Тернопільській області на місце події 03 лютого 2020 року о 14 годині 04 хвилини, ОСОБА_2 повідомив про те, що проїжджав регульований пішохідний перехід на своєму автомобілі Тойота Авенсіс, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а невідомий громадянин переходив проїжджу частину дороги на забороняючий сигнал. Зупинивши транспортний засіб та звернувшись до даного громадянина, останній на зауваження не реагував та ногою пошкодив автомобіль, чим завдав йому матеріальні збитки та направився в бік обласної ради. Після приїзду поліції дану особу було встановлено - це ОСОБА_1 (а.с.104-105).

У матеріалах цивільної справи наявні пояснення ОСОБА_3 від 13 лютого 2020 року, згідно яких ОСОБА_3 вказує, що 03 лютого 2020 року близько 13 години 10 хвилин по вул. Грушевського у м. Тернополі він переходив дорогу на регульованому пішохідному переході в сторону Обласної державної адміністрації. Почав рух коли загорілося зелене світло, проте, перед цим, водій одного з автомобілів почав сигналити до інших пішоходів, які розпочали рух на жовтий сигнал світлофора. Даний факт його обурив, у зв`язку із чим він жестом показав водію, щоб він не сигналив, однак, водій відреагував агресивно, внаслідок чого він автоматично ногою вдарив у його автомобіль. Наміру пошкоджувати автомобіль у нього не було, однак все відбулося внаслідок дій водія автомобіля (а.с.106-107).

18 лютого 2020 року на заяву ОСОБА_2 щодо пошкодження автомобіля, Тернопільським ВП Головного управління національної поліції в Тернопільській області надано відповідь за №944, у якій зазначено, що на час зверненння 03.02.2020 року підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування не має (а.с.11).

Згідно рахунку №СКМ-К-ВА4557 виданого 04 травня 2020 року ТОВ «Кристал Моторс» вартість деталей та виконаних робіт по ремонту автомобіля TOYOTA, модель AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 11429 грн. (а.с.12).

Відповідно до Висновку судового експерта Мазур М.С. №335/21, складеного 01 жовтня 2021 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику транспортного засобу «Toyota Avensis Combi 1.8 VVT-I (250)», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме передньої лівої фари, що мали місце 03 лютого 2020 року, станом на момент пригоди, без огляду зігдно заяви звернення та наданих вихідних даних, становить 3320,55 грн.(а.с.109-112).

Як убачається із ремонтної калькуляції до автотоварознавчої експертизи №335/21, що є Додатком №1 до Висновку експерта №335/21, вартість ремонтних робіт автомобіля Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 3320,55 грн. (а.с.113).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем завданої йому майнової шкоди у заявленому розмірі.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Передумовою відшкодування шкоди, заподіяної особі, є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Відтак, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у даній справі відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, заподіяною належному позивачу транспортному засобу є необгрунтованими, оскільки передумовою відшкодування шкоди є наявність у діях відповідача складу правопорушення, протиправної поведінки чи наслідків. Під час розгляду справи досліджені докази , які підтверджують факт заподіяння відповідачем шкоди належному позивачу транспортному засобу, яка відбулася внаслідок удару ногою відповідачем у передню ліву фару транспортного засобу «TOYOTA AVENSIS», що мало місце 03 лютого 2020 року у м.Тернополі по вул.Грушевського на регульованому світлофором пішохідному переході навпроти будівлі Тернопільської обласної державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, власноруч написаними письмовими поясненнями від 13 лютого 2020 року, відповідач ОСОБА_3 підтвердив факт завдання ним удару ногою у автомобіль TOYOTA AVENSIS , державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач ОСОБА_2 (а.с. 106-107) .

Окрім того, факт спричинення шкоди майну позивача доводиться документами: заявою про вчинення протиправних дій, поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_3 , рапортами працівників поліції, які підтверджують факт заподіяння відповідачем шкоди належному позивачу транспортному засобу, яка відбулась внаслідок удару ногою відповідачем у передню ліву фару, що мало місце 03.02.2020 року в м.Тернополі по вул.Грушевського на регульованому світлофором пішохідному переході. Також, судом першої інстанції надано правову оцінку висновку експерта №335/21 від 01.10.2021 року, який є повним та об`єктивним.

Не заслуговують на увагу і посилання на те, що висновок експерта №335/21 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в зазначеному висновку експертизи не вказано внаслідок чого утворилися пошкодження автомобіля. Висновок експерта №335/21 та додаток до нього від 01 жовтня 2021 року не спростований відповідачем відповідно до ст.76-81 ЦПК України, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року та Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, є повним, послідовним й об`єктивним. Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку, про що зазначено у висновку.

Встановивши, що позивач довів розмір завданої майнової шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 3320 грн. 55 коп.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у спричиненні майнової шкоди та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, позивачем доведено факт спричинення майнової шкоди та розмір шкоди, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у спричиненні та розмірі завданої шкоди.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 в межах понесених сум.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 в межах понесених ним сум.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25 серпня 2022 року.

Головуючий С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

Н.М. Храпак