ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/246/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Горденко В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

23.02.2022 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У своїй заяві позивач посилається на те, що йому, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в вищевказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , який ніколи там не проживав, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі будинком він не цікавиться. Керуючись вищевикладеним позивач звернувся до суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Караулу О.А.

Позовна заява підсудна Петриківському районному суду Дніпропетровської області.

28.02.2022 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області був направлений запит до Петриківської селищної ради, щодо реєстрації місця проживання та інші персональні дані про ОСОБА_2

11.03.2022 року від Петриківської селищної ради надійшов лист, що ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30.10.2014 року.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караула О.А. від 15.03.2022 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення представник відповідача отримав 30.03.2022 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 15.03.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду зазначених клопотань та відзиву на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

12.04.2022 року до Петриківського районного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задовільнити, не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та просив долучити до матеріалів справи надану копію акту обстеження проживання від 23.02.2022 року

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1370662 від 19.03.2013 року, наданим Реєстраційною службою Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, право власності за №383347 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Петриківською державною нотаріальною конторою за р№2911 від 04.11.2003 року, розмір частки 1/2(однієї другої), щодо об`єкта нерухомого майна, житлового будинка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: та відповідно до копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 524903 від 15.02.2013 року, наданим Реєстраційною службою Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, право власності за №153631 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Петриківською державною нотаріальною конторою за р№2-1107 від 12.12.2012 року, розмір частки 1/2(однієї другої), щодо об`єкта нерухомого майна, житлового будинка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , є єдиним власником вищевказаного житлового будинку.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.02.2022 року за №10 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; заявник, ОСОБА_1 , проживає за вищевказаною адресою без реєстрації.

Відповідно до копії акту обстеження проживання гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , складеного депутатом Богомазом К.Ю., в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.02.2022 року, ОСОБА_2 , ніколи не проживав за вищевказаною адресою з моменту реєстрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності позивача є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦКУ визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦКУ, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.321ЦКУ передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами ст.379ЦКУ передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно положень ст. 405 ЦКУ, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, як зазначалося вище, на день подання даної позовної заяви Відповідач понад один рік без поважних причин не проживає за зареєстрованим місцем проживання у житловому будинку, власником якої є Позивач, інші домовленості між Позивачем і Відповідачем, які б дозволяли Відповідачеві користуватися житловим будинком, відсутні, то згідно ч. 2 ст. 405 ЦКУ Відповідач втратив право на користування житловим будинком.

Відповідно, більше немає підстав для того, щоб місце проживання Відповідача було зареєстроване в житловому будинку, а сам факт реєстрації місця проживання Відповідача порушує право Позивача на вільне володіння, користування і розпорядження своїм майном (житловим будинком).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦКУ, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦКУ, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На спростування доказів позивача відповідачем не подано жодного доказу.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість користування, не користується вищевказаним житлом без поважних причин більше року, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу, як єдиному власнику, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.104,105,110,112 Сімейного кодексу України, ст.ст.4,5,12,76-81,141,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. А. Караул