П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 362/5876/21

Номер провадження 22-ц/824/8627/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Марчука О.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2018 по 2021 рік ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини його заробітку.

Позивач зазначає, що на даний час син сторін проходить лікування в центрі відновлення мови, де нею вже сплачено перший курс лікування. Натомість відповідач у додаткових витратах на дитину жодної участі не приймає, а досягнути згоди щодо матеріального утримання дитини не виявилося можливим. У зв`язку з наведеним, позивач була вимушена звернутися до суду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року (а.с. 44) позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 992 грн. 40 коп. у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 20 червня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виходячи зі змісту ст.ст. 180, 185 СК України, суд мав право стягнути з відповідача кошти у розмірі 3 500 грн., що є половиною від суми зазначеної у консультативному висновку від 26 жовтня 2021 року.

Скаржник зазначає, що на час ухвалення оскаржуваного рішення, останній не був працевлаштований у зв`язку з чим, у нього був відсутній дохід. В свою чергу, позивач доказів на підтвердження наявності у неї суми доходу, до суду не надала. Крім того, судом не було встановлено, що позивачем було дійсно перераховано медичній установі кошти у сумі 7 000 грн. Сам же консультативний висновок, не є доказом на підтвердження вартості проходження лікування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину у сумі 7 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що син сторін ОСОБА_3 має хворобу із діагнозом: затримка психо-мовного розвитку, як наслідок, позивач несе додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами у вигляді хвороби дитини. Такими додатковими витратами є необхідність оплати проходження дитиною курсу «Високочастотна терапія» вартістю 7 000 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 07-09).

Згідно листа огляду лікаря дитячого невролога ОСОБА_5 від 02 вересня 2021 року, ОСОБА_3 поставлено діагноз: затримка психо-мовного розвитку (а.с. 37).

Згідно консультативного висновку Центру Восстановления Речи від 26 жовтня 2021 року, при огляді ОСОБА_3 останньому було поставлено наступний діагноз: порушення психологічного розвитку з порушенням формуванням імпресивної і експресивної мови на фоні органічної церебральної недостатності змішаного генезису. На даний момент Дамир проходить курс «Високочастотної терапії» вартістю 7 000 грн. (а.с. 35).

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 1 ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення з даним позовом дитина проживає з позивачем, на користь якої, на утримання дитини, з відповідача стягуються аліменти рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року. На час подання позовної заяви, Дамир проходить курс «Високочастотної терапії» вартістю 7 000 грн. Необхідність проходження зазначеного курсу, зумовлена затримкою психо-мовного розвитку дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати у сумі 7 000 грн. є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що брати участь у додаткових витратах на дитину зобов`язані, як батько дитини, так і її мати.

Таким чином, враховуючи що додатковими витратами на дитину є кошти сплачені за проходження дитиною курсу «Високочастотної терапії» у сумі 7 000 грн., які покладається на батьків дитини, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір додаткових витрат на дитину, які підлягають стягненню на користь позивача, з 7 000 грн. до 3 500 грн.

Посилання скаржника на те, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, останній не був працевлаштований, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на відсутність доказів на підтвердження наявності доходу позивача, не є підставою для звільнення скаржника від обов`язку в участі у додаткових витратах на дитину.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було встановлено факту перерахування позивачем коштів у сумі 7 000 грн., не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед (ч. 2 ст. 185 СК України).

Посилання скаржника на неповідомлення його про дату, час та місце розгляду справи, є безпідставним, оскільки розгляд даної справи судом першої інстанції було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до ч. 1, 13, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, за подання апеляційної скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року скаржником сплачено судовий збір у сумі 1 488 грн. 60 коп.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати скаржника по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають частковій компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у сумі 744 грн. 30 коп., що є пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину змінити, зменшивши їх розмір з 7 000 грн. до 3 500 грн.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 992 грн. 40 коп. у відшкодування судових витрат, скасувати.

Компенсувати ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 744 грн. 30 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура