Єдиний унікальний номер справи 183/3143/21
Провадження № 2/183/981/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсиббанк", треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Людмила Григорівна про визнання припиненими правовідносин, припинення дії договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14 червня 2006 року вона на підставі Договору купівлі-продажу придбала жилу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

30 жовтня 2008 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (після реорганізації ПАТ "УкрСиббанк", зараз АТ "Укрсиббанк") укладено кредитний договір № 0, на умовах якого вона отримала в кредит грошові кошти в національній валюті в розмірі 110 942,00 грн. У забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, 30 жовтня 2008 року між нею та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки № 0/0/3, відповідно до якого нею, як Іпотекодавцем, передано в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" нерухоме майно - жилу квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цей договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Л. Г. та того ж дня, а саме 30 жовтня 2008 року приватним нотаріусом було накладено заборону на відчуження належного їй нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки, така заборона зареєстрована в реєстрі за № 1477 (обтяження № 8132645).

03 лютого 2015 року вона дізналась про те, що відповідач звертався до суду із позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 30 жовтня 2008 року, а також про те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2013 року, ухваленим заочно у цивільній справі № 2-4553/11, з неї та її майнових поручителів у солідарному порядку було стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", у зв`язку з чим вона звернулась на адресу суду із завою про перегляд заочного рішення суду.

Так, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року вищезазначене заочне рішення суду було скасоване, в подальшому, а саме 13 червня 2015 року, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву ТОВ "Кей-Колект" до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду.

Позивач вважає, що вищезазначений судовий процес є підтвердженням того, що відповідач з власної ініціативи та в односторонньому порядку припинив з нею правовідносини, які виникли на підставі кредитного договору № 0 від 30 жовтня 2008 року, передавши, як він стверджує, права вимоги за цим договором на користь ТОВ "Кей-Колект", яке виступило в якості правонаступника відповідача, а тому вважає, що вона не має жодних зобов`язань перед відповідачем. Додала, що факт припинення правовідносин зі сторони банку було установлено і в рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року в цивільній справі № 183/6171/16.

Пояснила, що після звернення нею до реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, їй стало відомо про те, що іпотекодержателем за договором іпотеки № 0/0/3 від 30 жовтня 2008 року є АКІБ "Укрсиббанк", а не ТОВ "Кей-Колект", а тому вважала, що відповідач, відмовившись від своїх прав за кредитним договором, залишив за собою права іпотекодержателя за договором іпотеки.

Вона неодноразово зверталась до АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" та дізналась про те, що відповідач на підставі договору від 12 грудня 2011 року відступив права вимоги за кредитним договором та за спірним договором іпотеки, однак вона вважає, що докази такого правонаступництва відсутні, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду та просить:

- визнати припиненими правовідносини, що виникли між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (зараз Акціонерне товариство "Укрсиббанк") на підставі Договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 00 від 30 жовтня 2008 року;

- припинити дію договору іпотеки № 0/0/3 від 30 жовтня 2008 року, реєстраційний номер іпотеки - 8132613 від 30 жовтня 2008 року;

- зняти заборону відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер обтяження (заборона на нерухоме майно) - № 8132645 від 30 жовтня 2008 року.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 02 серпня 2021 року відповідач Акціонерне товариство "Укрсиббанк" подало суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначив, що дійсно 14 червня 2006 року між ним та позивачем було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого ОСОБА_1 банком було надано в кредит грошові кошти в розмірі 9 750,00 доларів США. У забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 0, між АКІБ "УкрСиббанк" та останньою було укладено договір іпотеки № 0/0/3 від 14 червня 2006 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом. Позивач належним чином виконала свої обов`язки за кредитним договором № 0 від 14 червня 2006 року, у зв`язку з чим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року в цивільній справі № 183/6171/16 було визнано кредитний договір № 0 від 14 червня 2006 року та договір іпотеки № 0/0/3 від 14 червня 2006 року припиненими та знято заборону з нерухомого майна, що була предметом іпотеки. Разом з тим, зазначеним рішенням суду було відмовлено позивачеві у задоволенні її вимог в частині зняття заборони з відчуження нерухомого майна, яка була накладена на підставі договору іпотеки № 00/0/3 від 30 жовтня 2008 року. Зокрема, 30 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (після реорганізації - ПАТ "УкрСиббанк") укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого АКІБ "Укрсиббанк" надано позивачеві кредит в розмірі 110 942,00 грн. У забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 0 від 30 жовтня 2008 року, того ж дня між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки № 0/0/3, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно - жилу квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений договір було посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Л. Г. Пояснив, що 12 грудня 2011 року між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" було укладено договори факторингу та відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за умовами якого АТ "Укрсиббанк" передало, а ТОВ "Кей-Колект" прийняло право вимоги, у тому числі і за спірними кредитним договором та договором іпотеки, укладеними з позивачем 30 жовтня 2008 року, однак підстави за яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесена інформація про ТОВ "Кей-Колект", як іпотекодержателя за договором іпотеки віл 14 червня 2006 року, замість договору від 30 жовтня 2008 року йому не відомі. На момент відступлення права вимоги загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 169 069,34 грн., з яких: 105 461,23 грн. заборгованість за кредитом та 63 598,11 грн. заборгованість з відсотків за користування кредитом, а тому твердження позивача про припинення кредитних правовідносин не відповідають дійсності, крім того така вимога, як відступлення права вимоги не є підставою для припинення договору іпотеки в розумінні ст. 17 Закону України "Про іпотеку" (а.с. 90-91).

09 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просила заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково заперечувала проти тверджень відповідача в частині його необізнаності причин невнесення ТОВ "Кей-Колект" до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як іпотекодержателя за договором іпотеки № 0/0/3 від 30 жовтня 2008 року, вважала, що зазначені обставини свідчать про припинення правовідносин з відповідачем, які виникли із спірного договору іпотеки, зазначаючи при цьому про припинення основного зобов`язання, шляхом відступлення відповідачем на користь ТОВ "Кей-Колект" права вимоги за ним та вважала, що такий перехід не підтверджений відповідачем (а.с. 133-141).

Письмові пояснення від третіх осіб ТОВ "Кей-Колект" та приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Л. Г. на адресу суду не надходили, про розгляд справи останні були повідомлені належним чином.

Ухвалою судді від 21 травня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, заперечень та письмових пояснень (а.с. 81). Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (а.с. 114-115).

Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до таких висновків.

14 червня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (правонаступником якого за установчими документами є відповідач АТ "Укрсиббанк") укладено кредитний договір № 0 від 14 червня 2006 року, у відповідності до якого АКІБ "УкрСиббанк" передано ОСОБА_1 кредит - грошові кошти в розмірі 9750,00 доларів США, що на день укладання Кредитного договору № 0 від 14 червня 2006 року складало 49 237 гривень 50 копійок. Цільове призначення якого сторонами визначено з метою придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У забезпечення грошових зобов`язань за кредитним договором № 0, між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 0/0/3 від 14 червня 2006 року, за умовами якого ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем, передано в іпотеку АКІБ "Укрсиббанк" нерухоме майно жилу квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Кредитний договір № 0 від 14 червня 2006 року та договір іпотеки № 110112/53000/0/3 посвідчені приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою О. В. та зазначеним нотаріусом у порядку та на підставі ст.ст. 54, 73 Закону України "Про нотаріат" було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту припинення Договору іпотеки № 0/0/3 від 14 червня 2006 року, що зареєстрована в реєстрі реєстрації заборони за № 3330772.

Крім того, 30 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (правонаступником якого за установчими документами є відповідач АТ "Укрсиббанк") укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого АКІБ "Укрсиббанк" надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 110 942,00 грн. з цільовим призначенням споживчі потреби. У забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за цим кредитним договором, 30 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" укладено договір іпотеки № 0/0/3, відповідно до якого позивачем, як Іпотекодавцем, передано в іпотеку відповідачеві нерухоме майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39, 40-41). Цей договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Л. Г. та зазначеним нотаріусом у порядку та на підставі ст.ст. 54, 73 Закону України "Про нотаріат" було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження: 14990707 (а.с. 21-23, 25-26).

Відповідно до розпорядження в.о. голови, секретаря Новомосковської міської ради Горошка С. Г. № 61-р від 19 лютого 2016 року, вулицю Комсомольську в м. Новомосковськ перейменовано на вулицю Паланочна.

12 грудня 2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" (правонаступником якого за установчими документами є відповідач АТ "Укрсиббанк") (Клієнт) та ТОВ "Кей-Колект" (Фактор) укладений Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується передати у власність фактору, а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених Договором (а.с. 97-101).

Обсяг (сума) Прав Вимоги станом на дату укладання Договору визначений у Додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до п. 1.4. Договору Факторингу одночасно з відступленням Прав Вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення. Відповідно до п. 1.5 Договору Факторингу передання прав клієнта за Договорами Забезпечення, що були посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається сторонами одночасно з укладенням цього Договору і підлягає нотаріальному посвідченню. На виконання пункту 1.5 Договору Факторингу 12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" (Цедент) та ТОВ "Кей-Колект" (Цесіонарій) укладений Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки (а.с. 108-110). Відповідно до умов зазначених вище Договору факторингу та Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки банком відступлені на користь ТОВ "Кей-Колект" права за кредитним договором № 0 та № 0, № 1 від 30 жовтня 2008 року, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 та за відповідними договорами забезпечення.

При цьому за Договором факторингу № 1 та Договором відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року до ТОВ "Кей-Колект" переходять права ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором № 0 від 30 жовтня 2008 року, а також переходять права ПАТ "УкрСиббанк" в тому числі і за договором іпотеки, укладеним в забезпечення виконання зобов`язання за договорами № 0 від 30 жовтня 2008 року поруки, № 0 від 30 жовтня 2008 року поруки та № 0 від 30 жовтня 2008 року іпотеки, про що свідчить відповідний Витяг з переліку первинних договорів відступлення, наданими суду у засвідченій представником відповідача копії (а.с. 106).

Разом з тим, зазначені обставини установлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року в цивільній справі № 183/6171/16, а тому доказуванню не підлягають (а.с. 28-36).

Так, вищезазначеним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 183/6171/16, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Бака Оксани Василівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліни Володимирівни, про припинення дії договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна задоволено частково. Визнано Кредитний договір № 0 від 14 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" припиненим внаслідок повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Визнано Договір іпотеки № 0/0/3, укладений 14 червня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" припиненим. Знято заборону відчуження нерухомого майна: квартири, об`єкту житлової нерухомості загальною площею, 31,3 м2, житловою площею 15,8 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер запису про обтяження (заборона на нерухоме майно) - № 14990609 (єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження до 01 січня 2013 року: 3330772) від 14 червня 2006 року, накладену приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою Оксаною Василівною у зв`язку з укладенням договору іпотеки № 0/0/3 від 14 червня 2006 року та вилучено запис про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № 0/0/3 від 14 червня 2006 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У решті позову відмовлено і вирішено питання щодо судових витрат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 06 червня 2017 року.

Судом установлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2013 року, ухваленим заочно у цивільній справі № 2-4553/11, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" заборгованість за кредитним договором № 0 від 30 жовтня 2008 року в розмірі 175 709,33 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот дев`ять грн. 33 коп.), яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 105 471,23 грн., заборгованості за процентами по користуванню кредитом у розмірі 56 881,28 грн. та пені у розмірі 13 356,82 грн. і вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 44).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року, з урахуванням ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року, постановленими у цивільній справі № 2-4553/11, заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заочного рішення було задоволено. Заочне рішення від 20 лютого 2013 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с. 45, 46).

У подальшому ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду з підстав повторної неявки позивача в судове засідання, повідомленого належним чином та у зв`язку із неподанням останнім заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с. 47).

Пред`являючи до суду вимоги за цією позовною заявою позивач ОСОБА_1 зазначає про припинення між нею та АТ "Укрсиббанк" кредитних правовідносин, що виникли на підставі відповідного договору № 0 від 30 жовтня 2008 року з підстав односторонньої відмови відповідача, пов`язаної із відступленням права вимоги на користь ТОВ "Кей-Колект".

Частинами 1 та 2 статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Разом з тим, статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

При цьому статтею 515 ЦК України визначено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю..

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Частиною 1 статті 575 ЦК України установлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 Цивільного кодексу України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Положеннями частини першої статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд наголошує, що позивачем не надано суду жодних належних та достатніх доказів повного, або часткового припинення її зобов`язання, які виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30 жовтня 2008 року, забезпеченого іпотекою, права вимоги за якими 12 грудня 2011 року передано на користь ТОВ "Кей-Колект", при цьому суд приймає до уваги, що з поданих представником відповідача доказів вбачається, що на момент відступлення такого права загальна заборгованість позивача за основним зобов`язанням становила 169 069,34 грн., а посилання позивача на те, що заочне рішення суду щодо стягнення суми заборгованості було скасоване та в подальшому позов ТОВ "Кей-Колект" про її стягнення було залишено без розгляду не свідчить про припинення зобов`язання, які виникають із спірного кредитного договору, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити.

Разом з тим, як зазначалось вище, статтею 17 Закону України "Про іпотеку", що є спеціальним відносно Цивільного кодексу України та який регулює правовідносини, які виникають, у тому числі, і з договорів іпотеки, визначено вичерпний перелік підстав для припинення іпотеки та, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині припинення основного зобов`язання відсутні підстави для задоволення позову в частині припинення договору іпотеки № 0/0/3 від 30 жовтня 2008 року і, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову в частині зняття заборони відчуження з нерухомого майна, що є предметом зазначеного договору іпотеки. Суд також враховує, що позивачем не наведено наявності будь-яких інших підстав для припинення іпотеки, як і не надано відповідних доказів, а посилання позивача на невнесення змін щодо іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внаслідок відступлення права вимоги за спірним договором на користь ТОВ "Кей-Колект" в розумінні ст. 17 Закону України "Про іпотеку" не є підставою для її припинення, при цьому позивачем не оспорюється набуття ТОВ "Кей-Колект" права вимоги за спірним договором. У зв`язку з чим, у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсиббанк", треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Людмила Григорівна про визнання припиненими правовідносин, припинення дії договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Акціонерне товариство "Укрсиббанк", , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2, кв. 12;

- третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, каб. 402;

- третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кібець Людмила Григорівна, місцезнаходження за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 26.

Рішення суду складено і підписано 10 серпня 2022 року.

Суддя Г. Є. Майна