Справа № 484/1899/22
Провадження № 2/484/826/22
Рішення

іменем України

09.08.2022 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок

встановив

до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить житловий будинок АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 17.06.2022 року приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Поскільки 09.11.2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості, за яким ОСОБА_3 купив вказаний житловий будинок. Договір був зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за № 5653. Після укладення договору сторони здійснили всі дії щодо реєстрації права власності в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації. Однак, за життя ОСОБА_3 не встиг узаконити вказану угоду. Вищезазначена обставина перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права, у звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій підтримав позов, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі .

Відповідач в судове засідання не з`явився , до суду надав заяву про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 09.11.2000 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості за адресою: по АДРЕСА_1 , договір зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за № 5653.

Позивач є спадкоємцем за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Даний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 5653 від 09.11.2000 року, зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі, який не був нотаріально посвідчений, проте враховуючи вимоги ст. 220 ЦПК України та ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору.

Постановою від 17.06.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Поскільки згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР(в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Таким чином, відповідно до чинних на той момент Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали в якості правовстановлюючого документу зареєстровані на біржі правочини, право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в Первомайському МБТІ за ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_3 повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин) зареєстрований в МБТІ, та набув право власності на спірне майно.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки судом встановлено належність спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , а позивач, як спадкоємець за законом належним чином прийняв спадщину звернувшись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва на спадщину за законом, однак відсутній оригінал відповідного правовстановлюючого документу, що стало підставою для відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, наявні підстави для визнання права на спадщину у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , ІНПП - НОМЕР_2 ) про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повний текст рішення складено 16.08.2022 року.

Суддя: