Справа № 362/311/22
Провадження № 2/362/1397/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2022 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули спільне майно у вигляді квартири в селищі Калинівка Фастівського району Київської області.

Посилаючись на вказані обставини та керуючись нормами сімейного законодавства щодо правового режиму спільного сумісного майна подружжя, позивачка просить визнати за нею і відповідачем право власності на 1/2 частину зазначеного спільного сумісного майна подружжя (а.с. 63 67).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За змістом рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року, яке набрало законної сили, вбачається, що з 28 серпня 1982 року до06 липня 2021 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 17).

Так, за договором купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 1992 року, ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12).

При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого, станом на дату постановлення цього рішення суду, селище Калинівка територіально розташоване у Фастівському районі Київської області.

Тобто, слід зробити висновок, що вказана квартира є майном, набутим подружжям за час шлюбу, а тому в силу положень сімейного законодавства належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Отже, у суду є усі правові підстави для визнання вказаного нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін, як подружжя та його включення в поділ майна.

З урахуванням часу перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, до даних правовідносин слід застосовувати положення чинних на цей час Кодексу про шлюб та сім`ю України, а також Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 22 Кодекс про шлюб та сім`ю України, положення якого діяли до набуття чинності Сімейним кодексом України, передбачав, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до норми статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Норми частин 1 і 2 статті 70 СК України передбачають, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Шлюбного договору між сторонами немає.

Обставин, що мають істотне значення, зокрема про те, що один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, судом не встановлено.

Отже, у суду наявні підстави для поділу між сторонами вказаного нерухомого майна, що слід здійснити згідно із нормами статей 22 і 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України та частин 1 і 2 статті 70 СК України на засадах рівності часток майна дружини та чоловіка.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченої ним суми судового збору за подачу позову, що підтверджено відповідними платіжними документами.

Враховуючи викладене, керуючись, статтями 60, 70 СК України, статтями 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 517 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять) гривень 82 копійку у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 01 вересня 2022 року.