Житомирський апеляційний суд
Категорія 16 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/10592/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Житомирська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 18 січня 2021 року суддею Грубіяном Є.О. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 25 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши ОСОБА_8 0,0125 га по АДРЕСА_1 , що становить 125/1313 ідеальних частин від загальної площі.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_8 , відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2013, належить на праві приватної власності частина земельної ділянки за вказаною адресою, що становить 125/1313 ід. частин. Для поділу земельної ділянки та виділення його частини в натурі, ОСОБА_9 замовив виготовлення проектної документації, оскільки на вказаній земельній ділянці розташовано будинок, якому присвоєно №14-в . Між ним та ОСОБА_2 не досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою, проте інші співвласники будинковолодіння без перешкод підписали угоду про її поділ.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 січня 2021 року позов ОСОБА_7 задоволено. Встановлено ОСОБА_8 порядок користування земельною ділянкою площею 0,0125 га за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 125/1313 ідеальних частин від загальної площі відповідно додатку № 2 до висновку експерта № 456/03 - 2017 від 1 березня 2017 року, що на схемі під № 6 (зображена фіолетовим кольором) і яка проходить по точках: 25-26-27-28-29-30-31-32-33-34-35-36-37-38-62-63-25 площею 125,0 кв.м (0,0125 га) зі сторонами (в метрах): 0,87 - 2,09 - 1,78 - 4,24 - 4,49 - 0,1 - 5,39 - 0,13 - 3,1 - 5,15 - 0,65 - 7,31 - 7,6 - 8,02 - 2,76 - 5,92. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та вирішити питання розподілу судових витрат.

Зазначила, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні її клопотань про витребування доказів та про залучення до участі у справі належного відповідача ( ОСОБА_10 ), який продав ОСОБА_8 його частину земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів. ОСОБА_2 зауважила, що позивачу була продана земельна ділянка без належного оформлення права на неї, а тому вимоги ОСОБА_9 має пред`являти не до неї, а до продавця, проте суд безпідставно відмовив у залученні до участі у справі в якості належного відповідача ОСОБА_10 .

Вважає, що суд безпідставно відмовив у витребуванні доказів - технічного паспорту на садибний будинок 14в , де міститься план земельної ділянки 0,0125 га, яку ОСОБА_11 продала ОСОБА_10 , з розташованим на ній житловим будинком 14в. Також , зазначила, що позивач ніколи не був співвласником будинку АДРЕСА_2 . Вважає, що співвласники самостійно не мають права вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад. До суду ОСОБА_9 подав не угоду, а заяву. Судом не досліджено, хто є власником земельної ділянки 0,1313 га. З відповіді Житомирської міської ради вбачається, що станом на 18.08.2020 рішення щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,1313 га з кадастровим №0033 співвласникам буд. АДРЕСА_1 не приймались, право комунальної власності на таку земельну ділянку не зареєстровано. Окрім того, вказала, що згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2013 ОСОБА_9 купив земельну ділянку розміром 125/1313 кв.м, проте у експертному висновку виділено 118/1313. Вважає, що експерт провів експертизу на підставі документів, які не мають відношення до земельної ділянки 0,1313 га та змінив межі її земельної ділянки, встановлені на виготовленому за згодою співвласників плані встановлення меж від 29.01.2002. Експерт безпідставно виділив їй у власність 26 кв.м, а 49 кв.м порекомендував передати ОСОБА_12 . За висновком експерта їй виділено земельну ділянку, яка не має виходу на АДРЕСА_1 , де проходять мережі водопроводу та газопроводу. Також, на її думку, позовна заява подана з порушенням норм чинного законодавства. До неї долучено копії тимчасової посвідки, замість копії паспорта, копію договору купівлі-продажу житлового будинку, замість договору купівлі-продажу земельної ділянки, Ѕ державного акта, який не є документом, що посвідчує право на спірну земельну ділянку та заяву, яка не має юридичної сили і яку в додатках названо «угода». Позивач не надав суду план встановлення меж, виготовлений ліцензійним підприємством. Вказав, що суддя безпідставно розглянув справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Внаслідок ухвалення незаконного, на її думку, судового рішення її приватна власність, яка є непорушною, зменшилась на 49 кв.м, змінилась конфігурація земельної ділянки, квартира залишилась без водопостачання, водовідведення.

До апеляційної скарги долучила, зокрема, план встановлення меж земельної ділянки від 29.01.2002.

Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2022 року залучено правонаступників, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.4 а.с.93).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали.

Від представника ОСОБА_7 - ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі та участі її довірителя.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші її учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з частинами другою-третьою статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу щодо можливості поділити річ без втрати її цільового призначення.

Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Частиною першою цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Державного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 25 липня 2000 року №153-А-4951 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_3 (ідеальна частка 30/100), ОСОБА_11 (ідеальна частка 20/100) та ОСОБА_13 (ідеальна частка 50/100), правонаступниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.31 т.2).

16 січня 2001 року ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 отримали державні акти на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд площею 0,0300 га, площею 0,0500га та площею 0,0200 га відповідно. Ділянки видані у власність згідно рішення виконкому № 760 від 14 грудня 2000 року. Технічну документацію на вказану земельну ділянку виготовлено в 2009 році (а.с.136, 137 т.1, а.с.67-68 т.2, а.с.56 т.3).

Відповідно до договорів дарування від 16 березня 2002 року ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_15 8/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 75 кв.м за тією ж адресою (а.с.54, 57 т.1).

28 березня 2006 року ОСОБА_15 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0075 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Акт видано на підставі договору дарування від 16 березня 2002 року та містить відмітки про те, що співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_15 (площа у власності 0,0075 га) та Житомирська міська рада (площа у власності 0,0120 га). Технічна документація на земельну ділянку виготовлена в 2013 році (а.с.59-61 т.1, а.с.69-74 т.2).

Згідно плану встановлення меж від 18 квітня 2006 року ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 розподілили належні їм на праві власності земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а.с.156 т.1).

Відповідно до договору 05 вересня 2006 року ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_10 придбав у власність незакінчений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку площею 125 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :11:014:0030. Земельна ділянка належить продавцю на підставі акту на землю, виданого згідно рішення виконкому №760 від 14 грудня 2000 року (а.с.20-24 т.2).

30 травня 2007 року ОСОБА_10 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0125 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:014:0033. Акт виданий згідно договору купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року, на підставі технічної документації від 2007 року, співвласник земельної ділянки - ОСОБА_15 (площа 0,0075 га), земля не надана у власність площею 0,1113 га. 20 червня 2014 року ОСОБА_15 зареєстрував право власності на 75/1313 частин земельної ділянки за вищевказаною адресою (а.с. 58, 138 т.1, а.с.66 т.2).

У подальшому, 05 жовтня 2007 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0284 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, акт видано на підставі договору дарування від 24 травня 2007 року (а.с.161 т.1).

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 31 липня 2013 року ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_9 купив житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :11:014:0033) площею 0,0125 га, що становить 125/1313 часток земельної ділянки загальною площею 0,1313 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10, 148 т.1).

20 листопада 2013 року ОСОБА_15 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га за вказаною вище адресою та проведення її державної реєстрації (а.с.97-99 т.2).

Матеріали справи свідчать, що в 2014 році розроблено зведений план земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.139 т.1).

11 серпня 2014 року ОСОБА_15 подарував відповідачці 8/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 (житлова площа 77,8 кв.м) (а.с.54-56 т.1). Цього ж числа за договором дарування, ОСОБА_2 отримала у власність від чоловіка 75/1313 частин земельної ділянки площею 0,1313 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :11:014:0033 (а.с.62-64 т.1).

19 вересня 2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 написали нотаріально засвідчену заяву, якою повідомили про досягнення згоди щодо порядку користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1313 га по АДРЕСА_1 , згідно угоди (схеми). Розмір земельних часток, що у користуванні сторін заяви, визначена угодою. Будь-яких претензій один до одного та спорів щодо зазначеної земельної ділянки підписанти заяви не мають. Угода (схема) містить графічне зображення земель учасників даної справи (крім міської ради), які перебувають у власності та спільному користуванні. Також, заява містить графу із прізвищем та ініціалами ОСОБА_15 , однак без підпису останнього (а.с.13, 133-134 т.1).

17 грудня 2014 року комісією по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради прийнято рішення, оформлене Протоколом № 15 про встановлення ОСОБА_8 меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.12 т.1).

19 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримала технічний паспорт на належний їй житловий будинок (а.с.69-72 т.1).

29 травня 2015 року Житомирська міська рада повідомила відповідача, що рішень щодо встановлення спільної сумісної власності земельних ділянок між будинком АДРЕСА_2 таборів та щодо передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,0300 га за вказаною адресою не приймались (а.с.67, 68 т.1).

Також 15 липня 2015 року Житомирська міська рада на заяву ОСОБА_2 щодо втручання органу місцевого самоврядування у процес влаштування паркану ОСОБА_16 повідомила, що таким парканом розмежовуються земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_10 користувався двома земельними ділянками площами 0,0365 га та 0,0265 га (згідно договорів оренди). Після продажу об`єктів нерухомості на користь позивача, ОСОБА_10 , як попередній землекористувач, заявою відмовився на користь ОСОБА_7 від оренди таких земельних ділянок. Відповідне питання щодо передання у власність та в оренду таких земельних ділянок на користь ОСОБА_7 знято з розгляду міською радою (а.с.65-66 т.1).

З листа Житомирської міської ради від 09 листопада 2015 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним. Право власності на нерухоме майно у його співвласників належним чином зареєстроване. Рішенням міської ради № 760 від 14 грудня 2000 року за зазначеним будинковолодінням закріплено земельну ділянку площею 0,3911 га (а.с.159 т.1).

У подальшому, 20 серпня 2015 року рішенням Житомирської міської ради ОСОБА_2 надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.101-102 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2019 року рішенням Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/15515/16 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, ОСОБА_10 , третя особа - ОСОБА_9 , про визнання недійсним державного акту та зобов`язання вчинити дії (а.с.232-234 т.2).

Також, у справі проведено судову земельно-технічну та додаткову земельно-технічну експертизи (а.с.113-130, 175-183 т.2). Відповідно висновку експерта №456/03-2017 за результатами проведеної додаткової судової земельно-технічної експертизи від 01.03.2017 загальна площа спірної земельної ділянки становить 0,1313 га, з яких кожному з співвласників належить: ОСОБА_2 - 75 кв.м на праві власності та 23,5 кв.м на праві користування (всього - 98,5 кв.м); ОСОБА_13 - 500 кв.м на праві власності та 156,5 кв.м на праві користування (всього - 656,5 кв.м); ОСОБА_3 - 300 кв.м на праві власності та 93,9 кв.м на праві користування (всього - 393,9 кв.м); ОСОБА_8 - 125 кв.м на праві власності та 39,1 кв.м на праві користування (всього - 164,1 кв.м).

Згідно висновку експерта від 01.03.2017 встановлено порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер :11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без земель спільного користування між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 враховуючи площі земельних ділянок, що перебувають у власності та з врахуванням наявних Державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_17 площею 0,0300 га та ОСОБА_18 площею 0,0500 га, є технічно можливо. Даний варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою запропоновано у висновку №400/11-2016 первинної експертизи та зображений в додатку №1 до висновку (т.2 а.с.131). Розробка порядку користування земельною ділянкою кадастровий номер :11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із землями спільного користування між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 є технічно недоцільно, оскільки житловий будинок ОСОБА_7 , а відповідно і земельна ділянка під ним, примикає до земель загального користування (проїзд, вулиця та ін.). На розгляд суду запропоновано можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, загальною площею 1313,0 кв.м (0,1313 га), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 із врахуванням нотаріальної угоди про порядок користування від 19 вересня 2014 року (т.1 а.с.133-134) укладеної між ОСОБА_16 , ОСОБА_3 та ОСОБА_13 при якому ОСОБА_8 пропонуються земельні ділянки з доступом до земель загального користування, а для забезпечення ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_2 для доступу до земель загального користування передбачається спільний двір (землі спільного користування).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту інтересів позивача на належну йому земельну ділянку, які безпідставно не визнає відповідачка, та вказав, що спір існує лише між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 , оскільки межі земельної ділянки не узгоджені лише між ними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Третя особа у справі не є стороною у цивільному процесі.

Відповідно до статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Позивачем у даній цивільній справі статуси ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визначено як треті особи без самостійних вимог.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка площею 0,1313 га за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності та користуванні усіх співвласників цього будинку та ОСОБА_19 висновку експерта №456/03-2017 за результатами проведеної додаткової судової земельно-технічної експертизи від 01.03.2017 вбачається, що запропоновані схеми порядку користування спірною земельною ділянкою площею 0,1313 га розроблено щодо усіх співвласників та містять варіант залишення у спільному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_2 частини земельної ділянки.

Проте, ОСОБА_3 та ОСОБА_13 не були притягнуті до участі у справі у якості співвідповідачів, а суд першої інстанції встановив порядок користування земельною ділянкою ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності та користуванні як сторін так і третіх осіб. За таких обставин, рішення суду безпосередньо впливає на права та обов`язки всіх зазначених осіб, як співвласників та користувачів спірної земельної ділянки.

Апеляційний суд у силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом.

З огляду на відсутність визначених процесуальним законом підстав для залучення на стадії апеляційного розгляду у якості співвідповідача ОСОБА_3 та правонаступників ОСОБА_13 , а також те, що суд першої інстанції розглянув справу за неналежного суб`єктного складу, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення про відмову у задоволенні позову із зазначених правових підстав, врахувавши, що правовий статус третьої особи та відповідача є різним.

В той же час, позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до суду, визначивши коло всіх належних відповідачів у справі.

Вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення рішення про зобов`язання ОСОБА_7 встановити свою огорожу у відповідності до плану встановлення меж за згодою співвласників від 29.01.2002, виходять за межі позовних вимог, а тому судом апеляційної інстанції не розглядаються.

З позивача на користь відповідачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 365,4 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 січня 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 365,4 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 02 травня 2022 року.