Справа № 452/2158/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2022 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

секретаря судового засідання Страхоцької Т.А.,

розглянувши в м. Самборі Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Кульчицький О.С. звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, тимчасовою втратою працездатності та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.10.2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним автомобільним мостом здійснив наїзд на опору металевої конструкції моста. В результаті ДТП пасажир даного автомобіля ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована в Самбірську ЦРЛ.

02.05.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника звернулись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на лікування на суму

52 551,07 грн., відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності, тимчасовою втратою працездатності та моральної шкоди (копія заяви додається).

03.07.2020 року на адресу відповідача було надіслано медичну документацію, а саме: виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 5162/364, виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 15925/1306, виписку з медичної карти стаціонарного хворого

№ 5162/364 та № 6383/446, виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 13617/1139, відповідно до яких термін перебування позивача на стаціонарному лікуванні становив 113 днів.

Листом від 20.04.2021 року відповідач на адресу представника позивача надіслав лист, в якому повідомив, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі

70 364,70 грн., що включає в себе стійку втрату працездатності у сумі 67 014,00 грн. та моральну шкоду 3 350,70 грн. У відшкодуванні витрат на лікування відповідач відмовив, посилаючись на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області, де вказано, що водієм ОСОБА_2 відшкодовано витрати на лікування (копія листа додається).

На даний час ОСОБА_2 добровільно частково відшкодував позивачці витрати, пов`язані з лікуванням. Проте, залишились невідшкодованими ще 6 (шість) тисяч доларів США, які він відмовляється відшкодовувати. Окрім цього, при прийнятті рішення обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, що підтверджується письмовими доказами.

На лікування нею було затрачено 52 551,07 гривень. Шкода, завдана тимчасовою втратою працездатності, становить 8 314,70 грн. (за період ), однак до цього часу страхова компанія не відшкодувала їм зазначені витрати.

Вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою, що грубо порушує права позивача на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

А тому просить постановити рішення, яким:

- стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» в її користь відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 52 551 грн. 07 коп., відшкодування шкоди завданої тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8 314 грн. 70 коп. та судовий збір а користь держави в розмірі 908 грн.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.08.2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому той заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що ОСОБА_1 довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 309048 визнано інвалідом другої групи. Належний розмір страхового відшкодування становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законом на дату настання страхового випадку, що становить 67 014,00 грн. ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 витрати на лікування, а саме: 37 000 грн., 600 доларів США та

14 000 грн. на лікування, що підтверджується відповідними розписками, а тому у відповідача відсутнє зобов`язання щодо відшкодування заподіяної їй шкоди. Заявлені нею витрати на ліки на суму 52 551,07 грн. є необґрунтованими, оскільки такі ліки відсутні в призначенні лікаря, шкода, пов`язана з втратою тимчасової непрацездатності також в розмірі 8 314,70 грн. є невірною. Просив у позові відмовити.

07.09.2021 року від представника позивачки - адвоката Кульчицького О.С. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що наявність одних лише фіскальних чеків не є обґрунтованим підтвердженням витрат, понесених у зв`язку з лікуванням потерпілої. Проте, в жодному зі своїх листів до позивача чи його представника відповідач не просив надати медичну документацію, яка б підтверджувала витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої, що свідчить про відсутність сумнівів відповідача стосовно правомірності даних витрат. Окрім цього, відповідач вказує на наявність розписок, якими позивачці було повністю відшкодовано витрати на лікування. Проте, залишились невідшкодованими ще 6 (шість) тисяч доларів США, які він відмовляється відшкодовувати. Окрім цього, при прийнятті рішення обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, що підтверджується письмовими доказами.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 добровільно частково відшкодував ОСОБА_1 витрати, пов`язані з лікуванням.

Листом від 03.07.2020 року на адресу відповідача було надіслано медичну документацію, а саме виписки з медичних карт стаціонарного хворого: № 5162/364, № 15925/1306, № 5162/364 та № 6383/446, № 13617/1139, відповідно до яких термін перебування позивача на стаціонарному лікуванні становив 113 днів. Відтак вважає, що дана документація є підтвердженням перебування ОСОБА_1 на лікуванні у відповідних медичних закладах. Просив позов задовольнити.

14.09.2021 року представник відповідача ПАТ СГ «ТАС» надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просив відмовити у позові та посилався на те, що відповідно до показань потерпілої обвинувачений ОСОБА_2 добровільно частково відшкодував їй витрати на лікування, проте, залишилось ще 6 000 тисяч доларів США., які він відмовляється відшкодовувати. Окрім цього, при прийнятті рішення обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, що підтверджується письмовими доказами.

Зазначає, що підтвердженням повного обсягу понесених витрат на лікування є фіскальні чеки та медичні документи, які були надані страховику та подані до суду як додатки до позовної заяви, а не показання потерпілої, які документально жодним чином не підтверджені. Таким чином, відповідачу було надано чеки які можуть підтверджувати витрати на лікування на суму - 78 933,92 грн., обґрунтованими (такими, необхідність призначення яких підтверджена медичними документами), з них є - 39 396,05 грн. До позовної заяви долучено медичні документи, які підтверджують витрати на лікування на загальну суму 52 551,07 грн. Це ті, які були подані страховику. Жодних інших доказів, які могли б підтверджувати витрати на лікування у більшому розмірі, не надано.

Отже, документально підтвердженими витратами на лікування є - 39 396,05 грн. Згідно розписок про взаєморозрахунки, ОСОБА_2 відшкодував витрати на лікування позивачки у розмірі 67 546,14 грн. Таким чином, витрати на лікування позивачу відшкодовані в повному обсязі, відповідно до наданих медичних документів.

Вважає, що покладання витрат на лікування на страховика, які були відшкодовані позивачу, винною особою в повному обсязі, є порушенням принципу справедливості.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 26.10.2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним автомобільним мостом, здійснив наїзд на опору металевої конструкції моста. В результаті ДТП пасажир даного автомобіля ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження та госпіталізована в Самбірську ЦРЛ.

02.05.2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на лікування на суму 52 551,07 грн., на відшкодування, пов`язане зі стійкою втратою працездатності, тимчасовою втратою працездатності та моральної шкоди (копія заяви додається).

03.07.2020 року на адресу відповідача було надіслано медичну документацію, а саме виписки з медичних карт стаціонарного хворого: № 5162/364, № 15925/1306, № 5162/364, № 6383/446,

№ 13617/1139, відповідно до яких термін перебування позивача на стаціонарному лікуванні становив 113 днів.

Листом від 20.04.2021 року відповідач на адресу представника позивача надіслав лист, в якому повідомив, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі

70 364,70 грн., що включає в себе стійку втрату працездатності в розмірі 67 014,00 грн. та моральну шкоду 3 350,70 грн. У відшкодуванні витрат на лікування відмовив, посилаючись на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області, де вказано, що водієм ОСОБА_2 відшкодовано витрати на лікування (копія листа додається).

На даний час ОСОБА_2 добровільно частково відшкодував позивачці витрати, пов`язані з лікуванням. Проте, залишились невідшкодованими ще 6 (шість) тисяч доларів США, які він відмовляється відшкодовувати. Окрім цього, при прийнятті рішення обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, що підтверджується письмовими доказами.

На лікування позивачкою було затрачено 52 551,07 грн. Шкода, завдана тимчасовою втратою працездатності, становить 8 314,70 грн. Однак до цього часу страхова компанія не відшкодувала їй зазначені витрати.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України. У відповідності до

ч. 1 даної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (зі змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (зі змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 було завдано шкоду, встановлена вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2020 року, а відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2020 року

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням обов`язків згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Таким чином, 26.10.2020 року з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої завдано шкоди здоров`ю позивача ОСОБА_1 . Між його діями та спричиненням шкоди є причинний зв`язок. ПАТ «Страхова група «ТАС» взяла на себе обов`язок при настанні страхового випадку відповідно до встановленого ліміту відповідальності відшкодувати у встановленому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну та моральну шкоду третім особам, а тому повинна виконати взяте на себе зобов`язання.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно вимог п.п. 24.1, 24.2, 24.3 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (ПАТ СГ «ТАС») не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (ПАТ СГ «ТАС») здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

а) для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

б) для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;

в) для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний дохід з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

За ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди:

- у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого

У разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого

- у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (ч. 2 ст. 36 вищевказаного Закону).

Згідно вимог п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (ПАТ СГ «ТАС») встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в період 113 днів, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного хворого

№ 5162/364, 15925/1306, № 5162/363 та № 6383/446, що видані КЗ «Самбірська ЦРЛ.

Таким чином, відповідно до ст. 25 Закону України "Про «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з нього на користь позивача підлягає стягненню неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності у вигляді допомоги у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством, що становить 8 314, 70 грн.

Матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витрати на лікування на суму

52551,07 грн., що підлягають стягненню на її користь із відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 979, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 206, 223, 258 ,259, 263-265, 266, 273, 353, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 52 551 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 07 коп., відшкодування шкоди завданої тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8 314 (вісім тисяч триста чотирнадцять) грн. 70 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом

30 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місце знаходження: 03062, м. Київ, проспект перемоги, 65, ().

Суддя