УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 357/12101/21

провадження № 61-7178ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року провадження у справі закрито та роз`яснено позивачу право на звернення з указаним позовом в порядку господарського судочинства. Скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року скасовано, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

26 липня 2022 року представник ОСОБА_2 , діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини слід розглядати за правилами господарського судочинства. Заявник посилається на те, що спірні правовідносини виникли з приводу порушення корпоративних прав позивача ОСОБА_3 , що нівелює можливість розгляду спірних правовідносин в порядку цивільного судочинства.

Повний текст оскаржуваної постанови складено 11 липня 2022 року, касаційну скаргу подано 26 липня 2022 року, а отже строк на касаційне оскарження не пропущений.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції і направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за наслідками закриття кримінального провадження № 0000947 цивільний позов ОСОБА_3 було залишено без розгляду та роз`яснено йому право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Процесуальним законодавством передбачено право звернутися до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, лише в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 та частини першої статті 19 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у справі № 357/6066/16-к ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2012 року за № 0000947, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Закрито кримінальне провадження № 0000947, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 грудня 2012 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за частиною четвертою статті 190 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_4 обвинувачувалися у протиправному придбанні права на майно (шахрайство), вчинене шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах й потерпілим по справі визнано ОСОБА_5 .

За наслідками закриття кримінального провадження цивільний позов представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, районним судом залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Для визначення підсудності спору про стягнення шкоди, завданої в кримінальному провадженні, слід звернутися до вимог статті 128 КК України.

Частиною першою статті 128 КК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Зі змісту частини сьомої цієї ж статті вбачається, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Суд апеляційної інстанції встановив, що за наслідками закриття кримінального провадження № 0000947 цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди було залишено без розгляду у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон регламентує імперативний порядок реалізації потерпілою стороною кримінального провадження права на відшкодування шкоди, завданої злочином чи іншим протиправним діянням та диспозитивних вказівок щодо вибору іншого виду підсудності вказана норма не містить.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги з приводу того, що вказані правовідносини стосуються корпоративних прав, а тому їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства, таких висновків не спростовують з огляду на імперативну вказівку кримінального процесуального закону.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки судом апеляційної інстанції застосовано норму права у відповідності до правових висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах,, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров