Житомирський апеляційний суд
Справа №296/856/22 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 56 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/856//22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просила:

- визнати порушення законодавства Виконавчим комітетом Житомирської міської ради, незаконних дій при здійсненні своїх повноважень при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 27 листопада 2015 року, якими порушено конституційні права ОСОБА_1 та заподіяно моральної шкоди ОСОБА_1 із зазначенням суті порушень, норм законодавства та доказів;

- відшкодувати за рахунок Виконавчого комітету Житомирської міської ради моральну шкоду, заподіяну порушеннями законодавства, незаконними діями при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 27 листопада 2015 року в розмірі 46 750 грн;

- прийняти виклад одинадцяти порушень законодавства Виконавчим комітетом Житомирської міської ради при розгляді її клопотання від 27 листопада 2015 року.

В обгрунтування позову вказала, що вона звернулась до відповідача із клопотання від 27 листопада 2015 року про надання дозволу на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно до норм Земельного Кодексу України. Рішенням Житомирської міської ради їй було відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою. Вважає, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради під час розгляду клопотання від 27 листопада 2015 року було порушено її конституційні права на його законний розгляд, зокрема, рішення складено та прийнято з порушенням вимог законодавства. Крім того, відповідачем було порушено строк розгляду клопотання, передбачений Земельним кодексом України, оскільки клопотання розглянуто 20 червня 2019 року, тобто через 44 місяці після її звернення, та неправомірно відмовлено, з підстав, не передбачених Земельним кодексом України, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою згідно клопотання від 27.11.2015 та поданих нею документів.

З огляду на порушення її прав під час розгляду клопотання, просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 46 750 грн. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями. Вказує, що вона була позбавлена можливості реалізації звичок та бажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми та настанню інших наслідків негативного характеру.

Ухвалою Корольовського районного суду м .Житомира від 26 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі №296/856/22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав. Роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом (вул. Мала Бердичівська, 23, м. Житомир, 10014).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті. На думку заявника, ухвала суду незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд неправильно застосував положення КАС України при вирішенні правовідносин, які виникли між сторонами. Вважає, що позовні вимоги про захист порушених її конституційних прав та стягнення моральної шкоди підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Зазначає, що її позбавлено права на захист своїх порушених інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Житомирської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін із викладених в ній мотивів. Зазначає, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як ОСОБА_1 оскаржує дії Виконавчого комітету Житомирської міської ради при розгляді клопотання від 27.11.2015, за результатами якого 20.06.2019 було прийнято рішення сесії ради «Про розгляд звернень громадян стосовно надання документації із землеустрою» № 1501, яким останній відмовлено у задоволенні клопотання.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказує, що відзив на апеляційну скаргу є недійсним правочином та просить залишити його без розгляду. Зазначає, що виклад висновків у відзиві не відповідає обставинам апеляційної скарги. Вважає, що відзив подано неповноважною особою. Ставить вимогу про розгляд відповіді на відзив на апеляційну скаргу окремою мотивувальною ухвалою, так як ОСОБА_1 бажає мати правову оцінку Житомирського апеляційного суду щодо законності такого відзиву.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні судом позовних вимог у цій справі, передусім підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання процедури розгляду клопотання, прийнятого за її результатами рішення та надання оцінки правомірності відмови у задоволенні клопотання позивача. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що спір у даній справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. При цьому, вимога про стягнення моральної шкоди також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами ч.5 ст.21 КАС України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Про відмову у відкритті провадження у справі суд постановляє ухвалу (ч.2 ст.186 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2015 року ОСОБА_1 було складено та подано до Житомирської міської ради клопотання про надання дозволу на отримання у власність земельної ділянки відповідно до норм Земельного Кодексу України.

Рішенням Житомирської міської ради від 20.06.2019 № 1501 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 Земельного кодексу України, ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", невідповідності містобудівній документації.

Відповідно до ч.5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 вважає, що при розгляді її клопотання від 27.11.2015 відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, неправомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, порушено строки і процедуру розгляду клопотання, внаслідок чого порушено її права та заподіяно моральну шкоду.

Ухвалюючи судове рішення в даній справі, суд першої інстанції врахував, що даний спір є публічно-правовим, а відтак останній підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

У свою чергу, вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16-а (провадження № 11-1123апп19) висловлювала правову позицію про те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Отже, позивач оскаржує дії суб`єкта владних повноважень та просить відшкодувати спричинену їй шкоду й звернулась до суду із позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки у власність. За таких обставин, відшкодування моральної шкоди заявлено в одному провадженні з вимогами вирішити публічно-правовий спір, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правовідносини, які виникли між сторонами є адміністративно-правовими та справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства. Наразі між сторонами речові приватноправові відносини не виникли. На часі захист інтересу в отриманні земельної ділянки у власність, який не реалізовано.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 26 листопада 2021 року у справі справа № 295/5101/21 (провадження № 61-16527св21).

Суд першої інстанції правильно роз`яснив позивачу, що розгляд вказаного спору підлягає в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали.

Окремо, у своїх запереченнях ОСОБА_1 вказує, що відзив на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради є незаконним, вважає відзив правочином та просить залишити його без розгляду.

Такі твердження грунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм цивільно-процесуального законодавства.

Так, згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях статті 360 ЦПК України, відповідно до якої стороні спору надано право подати відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Вимоги щодо змісту, форми та порядку подання відзиву на апеляційну скаргу визначені в статті 360 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 360 ЦПК України у відзиві на апеляційну скаргу заявник викладає обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Таким чином, після одержання копій ухвали про відкриття провадження у справі і апеляційної скарги сторона має право подати суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому викладає заперечення проти вимог апеляційної скарги із зазначенням доказів, що підтверджують його незгоду з викладеними у ній доводами.

Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 15.08.2022 відповідачу надано строк для подання відзиву 7 днів з моменту отримання вказаної ухвали.

Із листа електронної пошти вбачається, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Виконавчий комітет Житомирської міської ради отримав 18.08.2022, відзив направив на адресу суду та позивача 25.08.2022, тобто у встановлений судом строк.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених в апеляційній скарзі пояснень, міркувань і аргументів, а також мотиви їх визнання або відхилення. Оскільки між сторонами існує спір щодо відповідних правовідносин, тому кожна сторона викладає свою позицію, яка протирічить позиції іншої сторони.

Позиція Виконавчого комітету Житомирської міської ради не узгоджується із позицією ОСОБА_1 , а тому трактується нею як порушення законодавства лише із тих підстав, що аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу не відповідають її позиції і думці у цій справі. Відзив не є тим процесуальним документом, який підлягає оскарженню, як вважає позивач.

Отже, є необґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо порушення будь-яких її прав та законних інтересів відзивом на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 367,368, 372,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 26 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Судді: