Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/534/22
Провадження № 2/483/310/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2022 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням представником позивача власних технічних засобів поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon»в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Українські фінансові операції», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 24465 за вимогою ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», про стягнення з нього 24998 грн. 30 коп. В обґрунтування свого позову послався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: відповідачем не було належним чином повідомлено його про наявність заборгованості, копії розрахунку заборгованості відповідач не направляв, а також вважав, що зобов`язання по кредитному договору не є безспірними.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., інші учасники справи про причини своєї неявки не повідомили, правом надати відзив та пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались, а тому суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24465, на підставі якого з позивача ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за період з 22 травня 2019 року по 28 квітня 2021 року стягнуто 24998 гривень 30 копійок, з яких: 3600 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1983 грн. 60 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 18484 грн. 70 коп. заборгованість за нарахованою пенею; також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с. 10).

Крім того, з позивача стягнуто 2499 грн. 83 коп. в рахунок основної винагороди приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 65835340 від 16 червня 2021 року (а.с. 11).

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом із тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 28 квітня 2021 року не враховано тієї обставини, що правові норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам (без їх нотаріального посвідчення), за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй Постанові від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З матеріалів справи не вбачається, і сторонами у справі не надано доказів, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому, на думку суду, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Українські фінансові операції», зазначений у написі, є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач заперечує наявність боргу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 України, суд

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 24465.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», (місцезнаходження: м. Київ, вул. Загордня, 15, офіс 313, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2022 року.

Головуючий: