Справа № 461/579/18
Провадженння № 22-з/811/274/21
Категорія: 79 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
12 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Юзефович Ю.І.
з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львова цивільну справу за заявою представника відповідача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові Жак Наталії Тадеївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника відповідача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові Жак Наталії Тадеївни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального Консульства Республіки Польща у Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління персоналом Львівської міської ради, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерства закордонних справ України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Генерального Консульства Республіки Польща у Львові, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління персоналом Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Генерального Консульства Республіки Польща у Львові, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління персоналом Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Генерального Консульства Республіки Польща у Львові №KG.LWOW.6020.46.2017 від 29 грудня 2017 року про припинення строкового трудового договору, згідно якого ОСОБА_1 , референта Генерального консульства Республіки Польща у Львові, звільнено з 31 грудня 2017 року у зв`язку із скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді референта Генерального Консульства Республіки Польща у Львові.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Стягнуто з Генерального Консульства Республіки Польща у Львові на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2018 року по 23 квітня 2020 року, включно, в розмірі 406 958 грн. 24 коп.

Стягнуто з Генерального Консульства Республіки Польща у Львові в дохід держави судовий збір в розмірі 5751 грн. 18 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач Генеральне Консульство Республіки Польща у Львові.

Просив скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року та закрити провадження у справі.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника відповідача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові Жак Наталії Тадеївни - задоволено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року - скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального Консульства Республіки Польща у Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління персоналом Львівської міської ради, Міністерства закордонних справ України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрито.

Постанова Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року в касаційному порядку не оскаржувалася.

03.12.2021 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника Жак Н.Т. про ухвалення додаткового рішення, у якому покликаючись на скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі зазначає, що апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені Генеральним Консульством Республіки Польща у Львові при розгляді апеляційної скарги у даній справі та складаються із сплаченого судового збору на суму 8218,77 грн., що є підставою для ухвалення додаткового рішення. Просить заяву задовольнити та ухвалити додаткове рішення у даній справі, вирішити питання розподілу судових витрат.

08.12.2021 апеляційний суд витребував із суду першої інстанції цивільну справу №461/579/18.

22.02.2022 цивільна справа № 461/579/18 надійшла на адресу апеляційного суду.

В судовому засіданні 12 квітня 2022 року позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 клопотання про ухвалення додаткового рішення заперечили, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні викладеним у письмовому запереченні.

Представник відповідача Жак Н.Т. в судове засідання не прибула, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із п. п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з повідомленням (викликом) учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться також у відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи, явка яких відповідно до ст. 128 ЦПК України не є обов`язковою.

Слідуючи принципу диспозитивності колегія суддів розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, подаючи апеляційну скаргу відповідач Генеральне Консульство Республіки Польща у Львові сплатив судовий збір у розмірі 8218,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 37 від 24.07.2020 (т. 2 а.с. 128).

В свою чергу, колегія суддів виходить із того, що за наслідками апеляційного розгляду у даній справі, апеляційний суд не змінював та не ухвалював нового рішення по суті спору.

Так, дійшовши висновку про те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та необхідність скасування рішення суду першої інстанції з цих підстав і закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України), зокрема за відсутності згоди компетентного органу Республіки Польща на розгляд Галицьким районним судом м. Львова даної цивільної справи № 461/579/18 за позовом ОСОБА_1 до Генерального Консульства Республіки Польща у Львові про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не надавала правової оцінки спірним правовідносинам.

Таким чином, скасувавши рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року, апеляційний суд, зокрема не відмовив позивачці у задоволенні пред`явлених нею вимог, а також зазначив, що відсутні підстави для виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України щодо роз`яснення позивачці до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Іншими словами, колегія суддів зазначила, що приписи «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного, адміністративного чи господарського судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

У цьому контексті, колегія суддів виходить із того, що позивачка ОСОБА_1 не може нести відповідальність у формі покладення на неї обов`язку повернути сплачений судовий збір, як негативні наслідки звернення до суду за захистом своїх прав, з підстав неможливості урегулювання спору судами України за участю іноземного суб`єкта.

Враховуючи наведене та подання представником Жак Н.Т. заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав розподілу судових витрат (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України), колегія суддів приходить переконання, що у задоволенні заяви про стягнення з позивачки судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, необхідно відмовити з наведених вище підстав.

В свою чергу, спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

У статті 7 цього закону визначено за яких обставин сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, Генеральне Консульство Республіки Польща у Львові не позбавлено права на подання клопотання про повернення сплаченої суми судового збору, яке буде розглянуте апеляційним судом відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника відповідача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові Жак Наталії Тадеївни - задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткову постанову, якою у вимозі представника відповідача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові Жак Наталії Тадеївни про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь Генерального Консульства Республіки Польща у Львові 8218 гривень 77 копійок судового збору - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений 12 квітня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк