Справа №705/1997/22
2-з/705/44/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана до суду у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних та інфляційних витрат.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить

накласти арешт на належне відповідачеві нерухоме майно, а саме: на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), яка є 1/8 часткою житлового будинку АДРЕСА_2 ; на 21/100 частки квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08) та заборонити приватному нотаріусу Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовській Н.Г. видавати свідоцтва про право на спадкове майно належне боржнику - спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до закінчення розгляду справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що виникли обставини, які зможуть унеможливити виконання рішення у справі в разі задоволення поданого позову.

Розглянувши заяву та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити чітко визначений і перелічений ряд вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій суду заяві ОСОБА_1 просить накласти арешт на належне відповідачеві нерухоме майно, а саме: на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), яка є 1/8 часткою житлового будинку АДРЕСА_2 ; - на 21/100 частки квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08).

Проте, у матеріалах справи є ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2022, якою було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в межах даної цивільної справи, а саме було відмовлено у накладені арешту на вищевказане нерухоме майно. Тобто, вказана вимога вже вирішена судом, а на даний час заявник не наводить вагомих підстав для накладення арешту, зазначаючи лише, що виникли обставини, які зможуть унеможливити виконання рішення у справі в разі задоволення поданого позову, не конкретизуючи які саме.

Крім того, заявник просить заборонити приватному нотаріусу Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовській Н.Г. видавати свідоцтва про право на спадкове майно належне боржнику - спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, сам собі суперечить, адже, у поданій заяві вказує, що статтею 1282 ЦК України встановлено, що: «Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі» (І позивач, якщо спадкоємець (-ці) не виконає(-ють) свого обов`язку в найближчий час, враховуючи прямий припис абзацу 2, частини 2, статті 1282 ЦКУ - має намір доповнити свої позовні вимоги вимогою про звернення стягнення безпосередньо на майно померлого).

Така мотивація заявника є незрозумілою, адже як можна звернути стягнення на майно, яке повинно бути передане спадкоємцям в натурі, якщо позивач просить навіть не видавати їм свідоцтва про право на спадщину та яким чином з урахуванням предмету позову можливо визначити межі вартості майна, одержаного у спадщину, якщо воно не перейде в натурі до спадкоємців.

Таке забезпечення позову суперечить вимогам законодавства, позивач може в даній справі залучити правонаступників відповідача.

З урахуванням вищевикладеного та предмету позову, виходячи із змісту позовних вимог, заявник не довів необхідність забезпечення позову із зазначенням того, як відсутність заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та не доводить, з посиланням на докази, що забезпечення позову необхідно здійснити саме в обраний спосіб.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси усіх учасників справи, права яких забезпеченням позову можуть бути порушені. Також, на даний час суд не вбачає реальної загрози не виконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду, тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Л. Гудзенко