КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4997/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Невідомої Т.О.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Каліушка Ф.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про вселення, -

встановив:

У вересні 2020 року позивачка звернулася до суду позовом про вселення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивачці на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка, позивачці почали чинитись перешкоди у користуванні квартирою, зокрема відповідачі змінили у квартирі замки на вхідних дверях, ключі їй не передали та не допускають до квартири. Позивач зверталась до правоохоронних органів з відповідною заявою, але у подальшому просила її не розглядати.

Враховуючи наявність перешкод у користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном, позивач просила суд вселити її до квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції не дослідив усі докази, які були надані позивачем, окрім того, всупереч клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи, провів підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті, що позбавило позивача подати додаткові докази, які б вплинули на результат розгляду.

Вказує, що заперечує проти стягнення з неї витрат на правову допомогу на користь відповідачки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Філіповська В.В. доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, пояснивши, що особисто міняв дверні замки. Вказав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 конфліктні стосунки, він особисто не проживає в цій квартирі з березня 2021 року.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 9 червня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 , який є повнолітнім та зареєстрований у цьому житловому приміщенні. ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення, вказує, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, просить розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження чинення перешкод в користування квартирою.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21 листопада 2003 року (а.с.5).

З даних висновку про результати розгляду звернення громадянина від 26 квітня 2017 року убачається, що 28 березня 2017 року від гр. ОСОБА_1 надійшло звернення з приводу неправомірних дій доньки ОСОБА_2 , яка обмежує заявницю у користуванні власної квартири по АДРЕСА_2 . В ході перевірки установлено, що ОСОБА_1 пояснила, що в ситуації яка сталася з донькою ОСОБА_2 розібралась самостійно, та подала заяву до Дарницького районного суду міста Києва. Окрім цього, просила надалі не займатись її зверненням та подальшу перевірку не проводити (а.с.6).

29 червня 2020 року адвокат Якименко О.В. звернувся з пропозицією до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у строк до 10 липня 2020 року усунути перешкоди в користуванні квартири АДРЕСА_2 для її законної і одноосібної власниці ОСОБА_1 , надавши останній повний комплект ключів від усіх вхідних дверей до квартири (а.с.7).

З даних відповідей Дарницького УП ГУНП у місті Києві від 27 лютого 2018 року №С-30-ОП/125/48/01-2018, 27.04.2017 №9278/125/48/02-2017 убачається, що управлінням поліції в Дарницькому районі Головного управління Національної поліції у місті Києві проведено перевірку по зверненню ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій доньки ОСОБА_2 . В ході виконання матеріалу було встановлено, що в даному зверненні вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.105).

З даних відповіді Дарницького управління поліції ГУ НП в місті Києві від 06 лютого 2018 року №2877/175/48/01-2018 убачається, що 03 лютого 2018 року о 17 годині 12 хвилин до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві зі спецлінії "102" надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , донька не пускає ОСОБА_1 до власної квартири. На місце події направлено наряд патрульної поліції "Рубін-0208", яким після обслуговування виклику результатом відпрацювання зазначено, що донька заявниці ОСОБА_6 не впускає до квартири матір та відмовилася відкрити двері, пояснивши, що триває судовий процес стосовно квартири (а.с.108).

З даних висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №553/ж від 22 березня 2017 року, складеного відносно ОСОБА_1 , убачається, що тілесні ушкодження у вигляді синця та саден спричинені тупим предметом, могли утворитись 21 березня 2017 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тілесних ушкоджень) (а.с.109).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦПК України серед іншого визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Крім того, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності: який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Також, згідно пункту 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Матеріалами справи підтверджено наявність конфліктних стосунків між сторонами та створення відповідачами умов, які унеможливлюють безперешкодний доступ позивачки до належної їй на праві власності квартири, що є недопустимим з точки зору принципу непорушності права приватної власності.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції по 420,40 гривень з кожного, а також судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції по 680,00 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції по 420,40 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції по 680,00 гривень з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

Т.О. Невідома