Справа № 296/3999/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення збитків і просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 збитки у розмірі 221 033, 64 грн., завдані укладанням фіктивних правочинів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 по справі №296/3848/15-ц частково задоволено позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 220 416, 64 грн. матеріального збитку та 617, 00 грн. судового збору.

Вищевказане рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_6 220 416, 64 грн. матеріальної шкоди залишено в силі рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.02.2016, яке набрало законної сили.

На підставі виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 23.03.2016, державним виконавцем Корольовського ВДВС м.Житомира 27.04.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 08.07.2019 замінено стягувача ОСОБА_6 на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 по справі №296/3848/15-ц.

13.02.2017 між ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., згідно якого ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 адміністративне приміщення 2-го поверху літера "А" загальною площею 24, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16.06.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу адміністративного приміщення 2-го поверху літера "А" загальною площею 24, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В..

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.01.2019 по справі №296/6014/17 вищевказані договори визнано недійсними на підставі ст.234 ЦК України як фіктивні.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.05.2019 рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04.01.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04.01.2019 в частині визнання недійсними, а саме договору дарування адміністративного приміщення 2-го поверху літера "А" загальною площею 24, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 13.02.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В. та договору купівлі-продажу адміністративного приміщення 2-го поверху літера "А" загальною площею 24, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 16.06.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., залишено без змін.

Крім того, зазначає, що Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 встановлено, що при укладенні 13.02.2017 та 16.06.2017 оспорюваних правочинів воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, тобто їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 ..

Також зазначає, що фіктивними договорами позивачу було спричинено збитки, оскільки через відсутність у ОСОБА_4 іншого майна, крім адміністративного приміщення 2-го поверху літера "А" загальною площею 24, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не може бути виконано рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 по справі №296/3848/15-ц, тобто позивач не може отримати гроші на виконання судового рішення.

Внаслідок укладання фіктивних договорів порушено його право щодо стягнення коштів з ОСОБА_4 на виконання судового рішення, оскільки належне виконання судового рішення про стягнення коштів не може бути виконано через відсутність у ОСОБА_4 майна, на яке може бути звернуто стягнення, крім майна, яке було відчужено через укладання фіктивних договорів.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

15.05.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.24).

01.06.2020 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.25).

06.07.2020 на виконання ухвали суду від 01.06.2020 позивачем усунуто недоліки (а.с.27-28).

15.07.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.33).

30.07.2020 року адвокатом Кузьміним Д.Л., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подано відзив на позовну заяву (а.с.41-42), згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначає, що з ОСОБА_4 судовим рішенням на користь ОСОБА_6 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , було стягнуто 220 416, 64 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та 617,00 грн. судового збору, що разом складає 221 033, 64 грн. та на виконання судового рішення видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_4 13.02.2017 подарував своїй матері ОСОБА_3 нежитлове приміщення, яка продала його ОСОБА_2 , яка в свою чергу продала його ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Договір дарування, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано недійсними у судовому порядку. Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишається дійсним, тобто власниками нежитлового приміщення є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 відчужив нежитлове приміщення за недійсним договором на користь ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 за недійсним договором на користь ОСОБА_2 , тому позивач вважає, що відповідачі завдали йому збитків на суму 221 033, 64 грн., оскільки на нежитлове приміщення у разі неукладення недійсних правочинів можливо було звернути стягнення у рамках виконавчого провадження щодо ОСОБА_4 та задовольнити вимоги ОСОБА_1 , однак, 221 033, 64 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, тому що позивач не зазнав жодних втрат у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна та позивачу не потрібно робити жодних витрат для відновлення свого порушеного права, позивач не вказує про доходи, які міг би втратити.

Крім того, зазначає, що зазначена у позовній заяві сума є вартістю шкоди, яку завдав ОСОБА_4 ОСОБА_6 внаслідок ДТП та стягнута на користь останнього рішенням суду, яке перебуває на примусовому виконанні, тобто можливість стягнення грошових коштів з боржника у стягувача не втрачена, а відтак стягнення цієї суми з відповідачів матиме наслідком подвійне стягнення коштів.

ОСОБА_1 подано позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.07.2019, тобто у разі задоволення позову нерухоме майно повернеться у власність ОСОБА_4 ..

Вважає, що позивачем не доведено причинного зв`язку між фактом укладення правочинів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які пізніше були визнані судом недійсними, та нібито завданими збитками. Позивачем не доведено і наявності вини в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адже ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 не відповідають за дії ОСОБА_4 , у тому числі за неможливість погасити заборгованість у рамках виконавчого провадження.

При цьому ОСОБА_1 не набув прав щодо стягнення збитків з відповідачів, оскільки ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 08.07.2019 у виконавчому провадженні №59936066 щодо виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 стягувача ОСОБА_6 замінено на правонаступника ОСОБА_1 , а згідно п.1, 2 договору відступлення права вимоги від 29.05.2019, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , кредитор ( ОСОБА_6 ) уступає новому кредитору ( ОСОБА_1 ) право вимоги до ОСОБА_4 (боржника), а новий кредитор набуває право вимоги кредитора до боржника на суму 221 033, 64 грн., тобто до нового кредитора переходить право вимоги від боржника належного виконання зобов`язань, які виникли на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 на суму 221 033, 64. Таким чином, з договору відступлення права вимоги від 29.05.2019 чітко вбачається, що ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 право вимагати у ОСОБА_4 належного виконання грошового зобов`язання виключно на суму 221 033, 64 грн. за судовим рішенням і передача прав вимагати стягнення будь-яких інших грошових сум, у тому числі додаткових збитків з інших осіб не відбулася, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

01.12.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.78).

04.02.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира за заявою представника позивача ОСОБА_9 (а.с.111-112) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 (а.с.116).

18.03.2021 представником позивача ОСОБА_10 подано клопотання про залучення ОСОБА_4 в якості співвідповідача (а.с.126).

19.03.2021 позивач ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову і просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 збитки у розмірі 221 033, 64 грн., завдані укладанням фіктивних правочинів (а.с.132-134).

19.03.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 (а.с.140).

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 у судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Зазначає, що угоди укладалися з метою ухилення від виконання рішення та фіктивними договорами позивачу було спричинено збитки. Вважає, що у відповідачів виник солідарний обов`язок відшкодування збитків, які завдані укладанням фіктивних правочинів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник співвідповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів збитків в розмірі 221 033, 64 грн. є необґрунтованими, а збитки, які позивач просить стягнути з відповідачів, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов до суду не надала, копія ухвали про відкриття провадження від 15.07.2020 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.39-40, 66-67, 72-73, 87-88, 98-99, 119-120, 143, 161-162, 167-168, 173-174, 185-186, 193-194). Крім того, відповідач повідомлялася про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.70, 80, 82).

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 08.07.2019 у справі №296/3848/15-ц (а.с.6-7), а також не оспорюється сторонами рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 по справі №296/3848/15-ц частково задоволено позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 220 416, 64 грн. матеріального збитку та 617, 00 грн. судового збору.

13.02.2017 між ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., згідно якого ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 адміністративне приміщення 2-го поверху літера "А" загальною площею 24, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка продала його ОСОБА_2 , яка в свою чергу продала його ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Договір дарування, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано недійсними у судовому порядку.

29.05.2019 між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги та згідно п.1, 2 договору відступлення права вимоги кредитор уступає новому кредитору право вимоги до ОСОБА_4 , а новий кредитор набуває право вимоги кредитора до боржника на суму 221 033, 64 грн., тобто до нового кредитора переходить право вимоги від боржника належного виконання зобов`язань, які виникли на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 на суму 221 033, 64 грн.(а.с.55-56).

Ухвалою Корольовського районного суд м.Житомира від 08.07.2019 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволено. Замінено стягувача ОСОБА_6 на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 по справі №296/3848/15-ц (а.с.6-7).

Як вбачається з листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №8.22/21/2020/11/24194 від 11.02.2020 на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебуває виконавче провадження №59936066 з виконання виконавчого листа №296/3848/15 від 25.03.2016, виданого Корольовським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди 220416, 64 грн. та судового збору 617, 00 грн. на загальну суму 221033, 64 грн. Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності за боржником не зареєстровано. 10.12.2019 та 06.02.2020 державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик щодо явки до ВДВС та надання письмових пояснень з приводу невиконання рішення суду (а.с.8).

Згідно положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі" оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 22.01.2013 (справа №3-72гс12) за змістом ст.1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Таким чином необхідною підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування збитків є одночасна наявність чотирьох умов: протиправна поведінка, дії або бездіяльність особи, негативний результат такої поведінки (збитки), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина особи.

Разом з тим відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідачів, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, вину особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, тому позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок, щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача як на підставу для задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, оскільки не доведено одночасного наявності чотирьох умов, які б слугували підставою для виникнення у відповідачів солідарного обов`язку відшкодування збитків у розмірі 221033, 64 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2 ..

Відповідачі:

ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_3

ОСОБА_3 ,

АДРЕСА_4

ОСОБА_4 ,

АДРЕСА_5

Cуддя Н. М. Анциборенко