Ухвала

05 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 201/7886/16

провадження № 61-7413ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 31 березня 2000 року серії ВАК № 166167 на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 31 березня 2000 року, на 1/2 частину жилого будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд АДРЕСА_1 , видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 1-1565. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

12 липня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року скасувати й залишити в силі заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано представником заявника 21 червня 2022 року, надавши цьому відповідні докази.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши підстави пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14 тощо, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник указує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року.

Витребувати з Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська вищезазначену цивільну справу № 201/7886/16.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара