Справа № 362/156/22
Провадження № 2/362/1341/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2022 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що за участю автомобіля під керуванням відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належне їй особисте майно.

Рішенням суду відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінивши розмір заподіяної їй шкоди, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивач просить стягнути з відповідача і його страховика на свою користь матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП, витрати на її лікування та моральну шкоду (а.с. 50 56).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позову і доданими до неї документами, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа надала відзив на позов у якому заперечила щодо вимог позову та просила відмовити в його задоволенні посилаюсь на те, що автомобіль позивача є фізично знищеним і позивачці виплачено відповідну суму страхового відшкодування (а.с. 75 80).

Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

За змістом вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 року встановлено, що 07.02.2018 р., близько 14 год. 20 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по авто дорозі «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса, 25 км. + 900 м., Васильківського району, Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та, порушуючи вимог п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим втратив керування транспортним засобом, і як наслідок, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де в протилежному напрямку рухався автомобіль марки «SKODA Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , та здійснив зіткнення з вище вказаним транспортним засобом.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , вимог пунктів 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаним вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 2 4. 6 12).

На підтвердження своїх вимог позивачем надано звіт № 7128 від 14.01.2019 року відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_3 в результаті його пошкодження в ДТП складає 113 470 гривень 60 копійок (а.с. 19 20).

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Зокрема, суд враховує наступне.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів, розмір матеріального збитку фактично становив ринкову вартість транспортного засобу, оскільки відновлювальний ремонт транспортного засобу значно перевищував його ринкову вартість.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому, порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, передбачений ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п. 30.1. якої, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Положення п. 30.2. ст.30 вказаного Закону передбачають, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, дослідивши звіт оцінки автотранспорту № 7128 і ремонтну калькуляцію № 7128, суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки «Skoda Fabia» є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Натомість, позивач у своєму позові чи окремим документом не виловила свою згоду на визнання транспортного засобу фізично знищеним.

Також, на підставі наданого відповідачем ПАТ «Брокбізнес» на підтвердження своїх заперечень звіту № 7128/2 від 18.02.2022 року, судом встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia» після ДТП складає 33 246 гривень 55 копійок (а.с. 119 127).

У зв`язку із цим, відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик винної в ДТП особи виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 79 224 гривні 05 копійок, що підтверджується розрахунком страхового відшкодування, страховим актом № 72224/2 і випискою банку за рахунком ОСОБА_1 (а.с. 128, 129, 130).

Як наслідок, відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів додаткових грошових коштів як матеріальної шкоди, оскільки позивачу здійснено страхову виплату внаслідок пошкодження її майна в ДТП.

Стосовно вимог позивача про стягнення із винуватця ДТП витрат на лікування, суд враховує той факт, що страховиком винної особи позивачу вже виплачено розмір відшкодування шкоди завданої життю і здоров`ю в сумі 4 420 гривень 40 копійок, що підтверджується відповідним розрахунком, страховим актом № 72224/1 і платіжним дорученням № 226052 від 13 травня 2020 року (а.с. 132, 133, 134).

Крім того, сума витрат на придбання ліків за фіскальними чеками, що додані до позову, становить розмір менше 5 770 гривень 35 копійок, заявлених позивачем у відшкодування витрат на лікування (а.с. 32, 33).

До того ж, судом не встановлено правових підстав і для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки за змістом позову позивач не зазначила характер завданої їй моральної шкоди, не вказала у чому конкретно виразилась така моральна шкода, не повідомила суду у чому саме полягала завдана їй моральна шкода і якими саме, конкретними діями кожного із відповідачів їй було завдано моральну шкоду.

Натомість, за змістом позову не вказано жодного речення на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди та в мотивувальній частині позову відсутнє словосполучення «моральна шкода» (а.с. 50 56).

Зокрема, позивач взагалі не вказує при обґрунтуванні позовних вимог про завдання їй моральної шкоди, однак лише у прохальній частині позовної заяви просить стягнути моральну шкоду.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довела ту обставину, на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину завдання їй моральної шкоди кожним із відповідачів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення із винуватця ДТП і його страховика на користь позивача матеріальної шкоду завдану внаслідок ДТП, витрат на її лікування та моральної шкоди.

За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові судові витрати пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись, статтями 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 11, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задовольнянні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і стягнення судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 01 вересня 2022 року.