Справа № 944/1109/22
Провадження №2/944/785/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Вербенець Т.Р.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі, який було розірвано в 2009 році. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що зараз син навчається на 1-му курсі денної форми навчання у Військовій Академії м.Одеса. Строк навчання - з 16.07.2021 по 2025 рік. На даний час позивач утримує сина самотужки, не в змозі повністю матеріально забезпечити та надати всі належні умови для навчання. У зв`язку з навчанням, син витрачає кошти на проїзд до місця навчання, на харчування, одяг, придбання підручників та ряд інших супутніх витрат пов`язаних із процесом навчання. Батько є працездатним, здоровим, працює військовослужбовцем, коштів на утримання сина не надає, але має можливість сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 на період навчання. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку, за умови що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19.04.2022, є дата складення повного судового рішення 25.04.2022.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.04.2004. Батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 30.10.2018 року (виданого повторно) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвали шлюб 15.12.2009, актовий запис № 231. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 02.09.2020 у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівській області, зареєстровали шлюб, актовий запис №7, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Згідно довідки №354 від 25.03.2022 виданої Військовою Академією м.Одеса, ОСОБА_3 дійсно навчається на 1-му курсі денної форми навчанняВійськової Академії м.Одеса з 16 липня 2021 року. Термін навчання чотири роки по 2025 рік.

Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов`язку буде неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, позовні вимоги визнав.

Таким чином, керуючись положеннями глави 16 СК України, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у Військовій Академії м.Одеса та не досяг 23 річного віку, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, навчання вимагає додаткових витрат, зокрема, на придбання навчальної літератури та канцелярських приладів, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на законі, а тому, враховуючи лише фактичні обставини справи, приходить до висновку про їх задоволення.

Право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення ОСОБА_3 навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 29.03.2022, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Враховуючи приписи ст.141-142 ЦПК України, а також визнання відповідачем позову, 50% судового збору підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на час навчання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини його заробітку (доходу), щомісяця починаючи стягнення з 29.03.2022 та до закінчення ОСОБА_3 навчального закладу, але не довше ніж досягнення ним 23-х років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М.Матвіїв