Номер провадження: 22-ц/813/3427/22
Номер справи місцевого суду: 522/5472/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Дришлюка А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - визнано не поданою та повернуто.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким відкрити провадження у справі на підставі поданої ним і отриманої судом «Позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» від 07.05.2021 року.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про повернення заяви заявнику (п.6 ст.353 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суду про повернення позовної заяви позивачу, районний суд виходив з того, що позивач був належним чином сповіщений про наявність ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, вимоги якої не виконав, тому його позовна заява до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає поверненню позивачу.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справ, виходячи з наступного.

Так, апеляційним розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

02 квітня 2021 року суд першої інстанції залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху з тих підстав, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України, а саме в порушення вимог до оформлення позовної заяви в позовній заяві відсутні зазначення щодо повного ім`я відповідача, а також відсутні дані щодо його місцезнаходження та інші вимоги передбачені п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України; в порушення п.9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; в порушення п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не вказано про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також суд звернув увагу, що позовна заява не містить оригінального підпису позивача та його представника та в матеріалах справи відсутні документи що підтверджують повноваження представника адвоката Кірлан В.В. Цією ухвалою позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків та роз`яснено, що у разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу (а. с. 14-15).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 504 позивач ОСОБА_3 копію ухвали від 02.04.2021 року отримав 24.04.2021 року (а. с. 17).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу. на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що протягом встановленого судом десятиденного строку з дня отримання копії ухвали, тобто до 05 травня 2021 року, позивач не усунув недоліки позовної заяви, про які суд першої інстанції зазначив в ухвалі від 02 квітня 2021 року, тому апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що згідно з довідкою КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер», з 28.04.2021 року по 05.05.2021 року він знаходився на лікарняному у зв`язку з проведенням дегідратаційної, протизапальної терапії та продовженням спеціального лікування; також згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» Лиманської районної ради Одеської області від 09.06.2021 року, він з 29.04.2021 року по 16.05.2021 року знаходився на амбулаторному лікуванні у зв`язку з онкологічною хворобою, у зв`язку із чим, у нього не було можливості подати заяву до Приморського районного суду м.Одеси про усунення недоліків в строк з 25.04.2021 року по 06.05.2021 року.

Однак вказані доводи апелянта ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки копію ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 02.04.2021 року про залишення його позовної заяви без руху, позивач ОСОБА_1 отримав 24.04.2021 року, а лише з 28.04.2021 року позивач проходив консервативне лікування, отримував консультації лікарів (а.с. 46) та як сам зазначає проходив амбулаторне лікування (а.с. 47), тобто мав змогу до 06.05.2021 року усунути недоліки позовної заяви, в тому числі через свого представника адвоката Кірлан В.В.

Твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із хворобою він мав поважну причину пропущення строку для подання заяви про усунення недоліків, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних заяв щодо продовження строку для усунення недоліків у зв`язку з хворобою позивач ОСОБА_1 до суду не подав.

Безпідставним є і посилання апелянта про те, що 11.05.2021 року ним, через засоби поштового відправлення була подана до районного суду заява про усунення недоліків, оскільки як вбачається з матеріалів справи, вказана заява була подана та направлена позивачем вже після спливу значного періоду часу після отримання копії ухвали суду (24.04.2021 року) та встановленого судом терміну (10 днів з моменту отримання ухвали), а відтак суд першої інстанції обґрунтовано визнав заяву неподаною та повернув її позивачеві.

Доводів, які б свідчили про неможливість усунення позивачем недоліків позовної заяви у визначений судом строк, апеляційна скарга не містить.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не було порушено право позивача на доступ до суду, з огляду на таке.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вказаного, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із позовом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 367, 368, ч.2 ст. 369, 374, 375, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.05.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

А.І. Дришлюк