КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9274/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Верланова С.М., Суханової Є.М.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Осадчої Наталії Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання рівними часток в спільному майні подружжя, набутому під час шлюбу, визнання права власності, встановлення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю та поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання рівними часток в спільному майні подружжя, набутому під час шлюбу, визнання права власності, встановлення порядку користування квартирою. Зазначив, що 08.04.2004 він уклав шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу вони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З січня 2003 року вони проживали однією сім`єю у найманій квартирі на АДРЕСА_1 , а з серпня 2004 року за адресою: АДРЕСА_2 . 15.04.2004 вони уклали з АТ «УКРКОМУНБАНК» договір №50/14-242, згідно умов якого здійснили інвестування квартири за адресою: АДРЕСА_3 . З метою надання максимальних гарантій матері дитини позивача та своїй майбутній дружині позивач погодився оформити договір на ім`я відповідачки. Всі платежі за спірну квартиру були здійснені за спільні кошти. 23.10.2006 був підписаний акт прийому-передачі спірної квартири. 12.03.2007 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру, зареєстроване в БТІ 15.03.2007 у книгу №499-202 за №45095. 26.09.2006 за ОСОБА_1 був зареєстрований транспортний засіб «Subaru Forester», 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 просив визнати квартиру АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю, визнати рівними частки в спільному майні подружжя, визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ним та ОСОБА_1 за кожним право власності на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_4 та на Ѕ частину транспортного засобу «Subaru Forester», 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 . Також просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 : виділити в його користування кімнату площею 17,1 кв.м, санвузол площею 7,0 кв.м; виділити в користування ОСОБА_1 санвузол площею 2,7 кв.м, кімнату площею 22,8 кв.м; залишити у спільному користуванні його та ОСОБА_1 решту приміщень - передпокій площею 14,7 кв.м, кухню площею 26,2 кв.м, веранду площею 2,4 кв.м.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю та поділ спільного майна подружжя. Зазначила, що до шлюбу вона проживала разом із своєю матір`ю та знаходилась на повному забезпеченні батьків. Коли вона завагітніла її мати ОСОБА_4 запропонувала придбати квартиру та профінансувати вказане придбання за рахунок власних заощаджень. В результаті підбору варіантів 15.09.2004 року вона уклала договір №50/14-242 про участь у Фонді Фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 . Участь у обранні квартири, укладанні договору та здійснення усіх виплат по договору №50/14-242 здійснювали її батьки. ОСОБА_2 у вказаний період також не мав відповідного доходу для придбання нерухомості, а наявні заощадження були використані для придбання автомобіля. За час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_2 заснував ТОВ «Агентство нерухомості «Продаж будинків», ТОВ «Екоцентр Добриня», ТОВ «САКУБО» та ТОВ «Продаж Будинків», до статутного фонду яких внесено спільні кошти подружжя. ОСОБА_1 просила визнати її особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_4 та визнати за нею право власності на Ѕ частку у статутному фонді ТОВ «Агентство нерухомості «Продаж будинків», ТОВ «Екоцентр Добриня», ТОВ «САКУБО» та ТОВ «Продаж Будинків».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року задоволено частково позов ОСОБА_2 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Визнано двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 та на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 .

Встановлений порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між її співвласниками: виділено в користування ОСОБА_2 кімнату площею 17,1 кв.м., а ОСОБА_1 кімнату площею 22,8 кв.м., решту приміщень: кухню 26,2 кв.м, ванну кімнату 7.0 кв.м, вбиральню 2,7 кв.м, передпокій 14,7 кв.м, веранда 2,4 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку транспортного засобу марки "Subaru Forester", 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 та за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку транспортного засобу марки "Subaru Forester", 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 10 882,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції, задовольнити вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання за нею права особистої приватної власності квартири АДРЕСА_4 та визнання за нею права власності на Ѕ частку у статутному фонді ТОВ «Агентство нерухомості «Продаж будинків», ТОВ «Екоцентр Добриня», ТОВ «САКУБО» та ТОВ «Продаж Будинків». В частині вирішення вимог про поділ транспортного засобу рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. На апелянта суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність придбання спірної квартири за особисті кошти ОСОБА_1 . Договір №50/14-242 про участь у Фонді Фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 був укладений ОСОБА_1 15.09.2004 року , тобто до шлюбу, та за ініціативою і за подаровані батьками кошти. Наведені обставини підтвердив в судовому засіданні її батько ОСОБА_5 , який допитаний як свідок. ОСОБА_2 не надав жодних доказів на підтвердження накопичення ними коштів для внесення платежів за інвестиційним договором. Сам по собі факт оформлення права власності на новозбудовану квартиру як інвестиційне житло в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Вважає також, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку у статутному фонді ТОВ «Агенство нерухомості «Продаж будинків», статутний фонд якого складає 110 000,00 грн., ТОВ «Екоцентр Добриня», статутний фонд якого складає 40 000,00 грн., ТОВ «САКУБО», статутний фонд якого складає 18 500,00 грн. та ТОВ «Продаж Будинків», що складає 101 750,00 грн.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.10.2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 .

15.09.2004 року між АБ «УКРКОМУНБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір №50/14-242 про участь у Фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 (далі - договір №50/14-242).

Згідно із п. 2.1 договору №50/14-242 довіритель бере на себе зобов`язання передати грошові кошти до ФФБ в довірче управління управителю з метою набуття права вимоги на об`єкт інвестування на умовах цього договору. Управитель приймає грошові кошти до ФФБ в довірче управління з їх подальшим використанням відповідно до правил ФФБ.

Відповідно до п. 4.1 договору №50/14-242 об`єктом інвестування за цим договором є частина житлового будинку по АДРЕСА_5 , а саме: 2-х кімнатна квартира, на дванадцятому поверсі, загальною площею 89,2 кв.м.

Пунктом 5.5 договору №50/14-242 встановлений обов`язок довірителя зробити внесення грошових коштів до ФФБ за наступним графіком: протягом 10 днів з дати вступу в дію цього договору до 25.09.2004 проінвестувати 26,76 кв.м; до 25 грудня 2004 - 22,30 кв.м; до 25 березня 2005 - 22,30 кв.м; до 31 травня 2005 - 17,84 кв.м.

21.09.2004 АБ «УКРКОМУНБАНК» на ім`я ОСОБА_7 було видано свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 .

Відповідно до вказаного свідоцтва довірителем передані в управління управителю наступні суми коштів: 21 вересня 2004 року за 26,76 кв.м закріплених за довірителем об`єкта інвестування - 95 372,64 грн; 07 жовтня 2004 року за 15,15 кв.м закріплених за довірителем об`єкта інвестування - 54 000,00 грн; 16 грудня 2004 року за 7,15 кв.м закріплених за довірителем об`єкта інвестування - 27 527,50 грн; 16 березня 2005 року за 22,30 кв.м закріплених за довірителем об`єкта інвестування - 91 430,00 грн.

ОСОБА_1 надала копії квитанцій, згідно яких ОСОБА_8 здійснила платежі до ФФБ згідно договору №50/14-242, а саме: від 21.09.2004 на суму 95 372,64 грн., від 07.10.2004 на суму 54 000,00 грн., від 16.12.2004 на суму 27 527,50 грн., від 16.03.2005 на суму 91 430,00 грн., від 20.05.2005 на суму 20 500,00 грн., від 25.05.2005 на суму 52 644,00 грн., від 04.08.2006 на суму 4 250,00 грн., від 19.10.2006 на суму 16 038,00 грн.

04.06.2006 між АБ «УКРКОМУНБАНК» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №50/14-242, згідно п.1 якої за перепланування квартири та виконання робіт ОСОБА_1 мала сплатити грошові кошти у розмірі 4 250,00 грн.

Відповідно до виданої ОСОБА_1 довідки від 19.10.2006 року вона є учасником Фонду фінансування будівництва об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 згідно договору №50/14-242 та додаткових угод від 04.08.2006 та 19.10.2006. За нею закріплений об`єкт інвестування 2-х кімнатна квартира на 12 поверсі, площею 89,20 кв.м. Згідно договору про участь у ФФБ довіритель виконав всі умови та оплатив кошти у розмірі 361 762,14 грн. Відповідно вимірів БТІ фактична площа 2-х кімнатної квартири на 12 поверсі становить 93,70 кв.м. Кінцевий розрахунок з довірителем проведено повністю.

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_4 посімейного, спільного заселення розташована на 12 поверсі 27-поверхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 39,9 кв.м, у тому числі 1-а кімната - 22,8 кв.м, 2-а кімната - 17,1 кв.м, кухня площею - 26,2 кв.м, ванної кімнати - 7,0 кв.м, вбиральні - 2,7 кв.м, передпокою - 14,7 кв.м, веранди - 2,4 кв.м. Загальна площа квартири 93,7 кв.м.

19.10.2006 року АБ «УКРКОМУНБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір уступки майнових прав №50/14-112, згідно умов якого управителем передано довірителю майнові права згідно договору №50/14-242, додаткової угоди №1 від 04.08.2006 та додаткової угоди №2 від 19.10.2006 на об`єкт інвестування за адресою: АДРЕСА_5 , а саме - 2-х кімнатна квартира на 12 поверсі, загальною площею 93,70 кв.м (номер квартири 64 ).

Відповідно до акту прийому-передачі від 23.10.2006 року ТОВ «С.П.І.» побудувало та передало, а ОСОБА_1 сплатила 100% вартості та прийняла квартиру АДРЕСА_4 .

12.03.2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 02.03.2007 №392-С/КІ, на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності, на квартиру АДРЕСА_4 , та складається з 2 кімнат, жилою площею 39,90 кв.м та загальною площею 93,70 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 26.04.2018 за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб «Subaru Forester», 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 .

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . Суд визнав двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кожним право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 та Ѕ частку транспортного засобу марки "Subaru Forester", 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 , а також встановив порядок користування квартирою між співвласниками, а саме: виділив в користування ОСОБА_2 кімнату площею 17,1 кв.м., а ОСОБА_1 - кімнату площею 22,8 кв.м., решту приміщень: кухню 26,2 кв.м, ванну кімнату 7.0 кв.м, вбиральню 2,7 кв.м, передпокій 14,7 кв.м, веранда 2,4 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту вказаних норм у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними.

Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77-78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , жилою площею 39,90 кв.м та загальною площею 93,70 кв.м, було видано ОСОБА_1 . Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 12.03.2007 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 02.03.2007 №392-С/КІ. При цьому повна виплата вартості майнових прав на квартиру по договору №50/14-242 про участь у Фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 від 15.09.2004, укладеному АБ «УКРКОМУНБАНК» та ОСОБА_1 була здійснена 25.05.2005 року, з чим і пов`язане виникнення майнових прав на квартиру у ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та визнання за кожним із них в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на Ѕ частку квартири.

Суд обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 , що квартира АДРЕСА_4 , є її особистою приватною власністю. ОСОБА_1 посилалася на те, що договір №50/14-242 про участь у Фонді Фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 від 15.09.2004 року був укладений до шлюбу із ОСОБА_2 після того як вона завагітніла, та за ініціативою і за кошти, надані в якості подарунку її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Разом з тим, ОСОБА_1 не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира була придбана за подаровані батьками кошти.

Позовні вимоги ОСОБА_1 доводила показами свідків. Проте покази свідків не можуть бути належними доказами джерела походження коштів, за рахунок яких було придбано квартиру.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 почала проживати разом із ОСОБА_2 ще до реєстрації шлюбу. Позивач ОСОБА_2 зазначав, що вони проживали з ОСОБА_1 однією сім`єю з січня 2003 року. На момент укладення договору №50/14-242 про участь у Фонді Фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 від 15.09.2004 ОСОБА_1 була вагітною. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 .

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 не навела доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції в частині вирішення питання визначення порядку користування квартирою між ними з ОСОБА_2 .

Колегія суддів також не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на Ѕ частку у статутному фонді ТОВ «Агенство нерухомості «Продаж будинків», ТОВ «Екоцентр Добриня», ТОВ «САКУБО», та ТОВ «Продаж Будинків».

За змістом ст. 115 ЦК України та ст. 85 ГК України власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі.

Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього товариства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 6-38цс15 та підтриманий Верховним Судом в постанові від 03.03.2019 по справі № 756/10797/15-ц, в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 683/886/16-ц.

З урахуванням вказаних норм та висновків Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на Ѕ частку у статутному фонді ТОВ «Агенство нерухомості «Продаж будинків», ТОВ «Екоцентр Добриня», ТОВ «САКУБО», та ТОВ «Продаж Будинків» .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В частині вирішення позовних вимог про поділ транспортного засобу «Subaru Forester», 2006 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 , рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене, а тому, у суду відсутні підстави для перегляду правильності висновків суду першої інстанції у вказаній частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Осадчої Наталії Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Суханова Є.М.