РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №295/17237/21

09 серпня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування арешту майна.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.05.1998 року, вироком Корольовського районного суду м. Житомира по кримінальній справі № 1-145/98, його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 17, 86-1, 44, 215-3 ч. 2, 42, 43 КК України, і призначено покарання у виді 6 років і 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 02.06.1998 року.

18.10.1999 в ході виконання вироку Корольовського районного суду відносно нього, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту всього майна.

Дана постанова була направлена до виконання до 1-шої нотаріальної контори м. Житомира в статусі виконавчого документа, та відомості про неї були внесені в реєстр заборон: арешт всього майна, реєстраційний номер обтяження 3213600, зареєстровано 16.05.2006 року за № 3213600 на підставі повідомлення 5626/8 від 25.10.1999 року Корольовського районного суду.

09.11.2009 року він був засуджений Черняхівським районним судом за ст. 289 ч. 2, 296 ч. 4, 189 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі. Пізніше, 21.01.2011 року він був засуджений Богунським районним судом м. Житомира за ст. 296 ч. 3, 71 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Відповідно до Довідки про звільнення Серії ЧНР № 001120, Частина «Б», він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 26.01.2011 року по 27.08.2014 року, звідки звільнений з Домницького виправного центру № 135 УДПтСУ в Чернігівській області на підставі Ухвали Менського районного суду Чернігівської області умовно-достроково.

08.06.2016 року він набув право власності на приватний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом він реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки та отримав у власність земельні ділянки з кадастровим номером :02:001:0193 та :02:001:0196.

В подальшому, маючи на меті відчужити вище вказане майно, він дізнався про наявність арештів на все майно, які було накладено постановою державного виконавця від 18 жовтня 1999 року. Таким чином дія постанови поширюється і на майно, власність на яке було набуто після виконання вироку.

З метою скасування арешту він звернувся з клопотанням до Корольовського районного суду м. Житомира. Однак 09.10.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира його клопотання про скасування арешту на майно залишено без задоволення. В ухвалі суд звернув увагу на те, що вирішення питання про скасуванні арешту на майно, яке було накладено постановою державного виконавця, повинне вирішуватися лише в порядку цивільного або адміністративного процесу.

Також він звернувся із заявою про зняття арешту з майна боржника до Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яка надійшла до відділу ДВС 29.12.2020.

11.01.2021 він отримав відповідь № 19.22/32/2021/23/941 від Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій зазначено, що у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-145/98, виданого 25.05.1998 Корольовським районним судом м. Житомира про конфіскацію майна ОСОБА_1 . В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем 18.10.1999 було накладено арешт на майно боржника. Надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку із знищенням виконавчого провадження через закінчення строку зберігання. Обставини, вказані у заяві, не є підставами для зняття арешту з майна виконавцем. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зазначає, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України конфіскація майна розповсюджується лише на майно, яке було придбано засудженим лише до постановлення відповідного обвинувального вироку. Отже, конфіскація майна не є пожиттєвою та не може поширюватись на майбутнє, оскільки застосовується щодо наявного у особи майна саме на час прийняття рішення про конфіскацію.

Крім того відповідно до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням призначеним за вироком суду.

Таким чином строки давності виконання вироку суду щодо нього в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна вже минули.

Однак, станом на час звернення ним до суду органами державної виконавчої служби конфіскація його майна на виконання вироку суду проведена не була, виконавчий документ до органу який його видав не повертався.

Також слід врахувати, що об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були ним придбані позивачем вже після постановлення вироку та відбуття ним покарання.

Отже, існування на даний час арешту всього рухомого та нерухомого майна, застосованого на підставі постанови державного виконавця, позбавляє його права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, незважаючи на відбуття ним кримінального покарання, зняття та погашення судимості. Тому арешт майна, накладений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.05.1998 по виконавчому провадженню № 1-145/98, підлягає скасуванню.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак від них поступили письмові заяви, в яких просять справу розглядати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просять суд ухвалити рішення, яким скасувати арешт, накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації всього майна ОСОБА_1 , що був накладений 18.10.1999 постановою про накладення арешту всього майна державним виконавцем Корольовського районного відділу ДВС при виконанні виконавчого листа № 1-145/98, виданого 25.05.1998 року Корольовським районним судом м. Житомира, та відомості про що були внесені в реєстр заборон: реєстраційний номер обтяження 3213600, зареєстровано 16.05.2006 року за №3213600 на підставі повідомлення 5626/8 від 25.10.1999 року Корольовського районного суду. Не заперечують щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином поштовим зв`язком, про що свідчать розписки про отримання повісток, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2022 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2022 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира 25.05.1998 по кримінальній справі № 1-145/98, позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 17, 86-1, 44, 215-3 ч. 2, 42, 43 КК України, і призначено покарання у виді 6 років і 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 02.06.1998 року.

18.10.1999 на виконання вироку суду державним виконавцем Корольовського відділу ДВС було винесено постанову про накладення арешту всього майна позивача.

Дана постанова була направлена до виконання, та відомості про неї були внесені в реєстр заборон: арешт всього майна, реєстраційний номер обтяження 3213600, зареєстровано 16.05.2006 року за № 3213600 реєстратором: Перша житомирська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 5626/8 від 25.10.1999, Корольовський районний суд м. Житомира, що підтверджується Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 9).

Відповідно до Довідки про звільнення Серії ЧНР № 001120, Частина «Б», позивач ОСОБА_1 , засуджений: 25.05.1998 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 17, 86-1, 44, 215-3 ч. 2, 42, 43 КК України до 6 р. 6 м. позбавлення волі; 09.11.2009 Черняхівським районним судом за ст.ст. 289 ч. 2, 296 ч. 4, 189 ч. 2 КК України до 6 р. позбавлення волі; 21.01.2011 Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 296 ч. 3, 71 КК України до 6 р. 8 м. позбавлення волі, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 26.01.2011 по 27.08.2014, звідки звільнений з Домницького виправного центру № 135 УДПтСУ в Чернігівській області на підставі Ухвали Менського районного суду Чернігівської області умовно-достроково (а.с. 10).

08.06.2016 позивач ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивачем було здійснено приватизацію земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0193 та :02:001:0196, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 292216383 (а.с. 7-8).

З метою скасування арешту позивач звернувся з клопотанням до Корольовського районного суду м. Житомира. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.10.2019 клопотання позивача про скасування арешту на майно залишено без задоволення. В ухвалі суд звернув увагу на те, що вирішення питання про скасуванні арешту на майно, яке було накладено постановою державного виконавця, повинне вирішуватися лише в порядку цивільного або адміністративного процесу (а.с. 11-12).

Також позивача звернувся із заявою про зняття арешту з майна боржника до Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яка надійшла до відділу ДВС 29.12.2020.

11.01.2021 Корольовським відділом ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на адресу позивача надіслано відповідь № 19.22/32/2021/23/941, в якій зазначено, що дійсно у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-145/98, виданого 25.05.1998 Корольовським районним судом м. Житомира про конфіскацію майна позивача. В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем 18.10.1999 було накладено арешт на майно боржника. Надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку із знищенням виконавчого провадження через закінчення строку зберігання. Обставини, вказані у заяві позивача, не є підставами для зняття арешту з майна виконавцем. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с. 13-14).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу скасування арешту майна.

Відповідно до ст.ст. 52, 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна є додатковим покаранням.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та Кримінально-виконавчим кодексом України.

Згідно вимог ст. 404 КПК України 1960 року (яка діяла на час призначення позивачу додаткового покарання у виді конфіскації майна) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд. який їх постановив про їх виконання.

Статтею 48 КВК України передбачено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.

Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Пре виконавче провадження».

Суд зазначає, що системний аналіз правових норм, що містять визначення конфіскації та порядок її застосування, дає підстави для висновку, що конфіскація майна полягає у безоплатному вилученні майна, що належить особі на праві приватної власності на підставі рішення суду. Отже, конфіскація майна не є пожиттєвою та не може поширюватись на майбутнє, оскільки застосовується щодо наявного у особи майна саме на час прийняття рішення про конфіскацію.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №826/12775/15, від 04.02.2020 у справі №910/7781/19.

Пунктом 36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №826/12775/15 визначено, що законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції).

Пунктом 48 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №910/7781/19 визначено, що спір є спором про право цивільне, тобто має приватноправовий характер, а також належний суб`єктний склад сторін цього спору, до якого відносяться й власники земельних ділянок (фізичні особи), які є сторонами (орендодавцями) договорів, укладених ними з позивачем та третьою особою, та не є фізичними особами -підприємцями.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач набув у власність нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, та земельні ділянки, 07.06.2016 та 08.06.2016 (а.с. 7-9), тобто після постановлення щодо нього вироку, яким йому призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, в даному випадку спір має приватноправовий характер, оскільки стосується майна, набутого після постановлення вироку та після його виконання.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386. 391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того відповідно до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1)два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2)три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3)п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4)десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5)п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням призначеним за вироком суду.

Таким чином строки давності виконання вироку суду щодо позивача в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, на даний час минули.

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна позивача, був Закон України «Про виконавчі провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999.

Згідно ч. 2 ст. 40-1 вказаного Закону виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачу: якше боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункти 2-6 частини першої статті 40 Закону № 606- ХІV).

Однак, станом на час звернення позивача до суду, органами державної виконавчої служби конфіскація майна позивача на виконання вироку суду проведена не була, виконавчий документ до органу, який його видав, не повертався.

Відповідно до п.1.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона.

Згідно п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду.

З огляду на викладене, при вирішенні даного спору слід врахувати, що об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були придбані позивачем вже після постановлення вироку та відбуття позивачем покарання.

Таким чином на даний час не встановлено наявності передбачених законом підстав для обмеження позивача у здійсненні його права власності, а наявність арешту, накладеного державним виконавцем в зв`язку з виконанням рішення про конфіскацію майна, перешкоджає позивачу у здійсненні його права на розпорядження майном.

Отже, існування на даний час арешту всього рухомого та нерухомого майна, застосованого на підставі постанови державного виконавця, позбавляє його права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, незважаючи на відбуття ним кримінального покарання, зняття та погашення судимості. Тому арешт майна, накладений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.05.1998 по виконавчому провадженню № 1-145/98, підлягає скасуванню.

Висновок суду:

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для скасування арешту вказаного позивачем нерухомого майно. Тому позовні вимоги позивача необхідно задоволити, скасувати арешт, накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації всього майна ОСОБА_1 , що був накладений 18.10.1999 постановою про накладення арешту всього майна державним виконавцем Корольовського районного відділу ДВС при виконанні виконавчого листа № 1-145/98, виданого 25.05.1998 Корольовським районним судом м. Житомира, та відомості про що були внесені в реєстр заборон: реєстраційний номер обтяження 3213600, зареєстровано 16.05.2006 року за №3213600 на підставі повідомлення 5626/8 від 25.10.1999 року Корольовського районного суду.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 52, 59, 80 КК України, ст. 404 КПК України 1960 року, ст. 48 КВК України, ст.ст. 40, 40-1 ЗУ «Про виконавчі провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999, п.п. 1.1, 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування арешту майна задовільнити.

Скасувати арешт, накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації всього майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що був накладений 18.10.1999 постановою про накладення арешту всього майна державним виконавцем Корольовського районного відділу ДВС при виконанні виконавчого листа № 1-145/98, виданого 25.05.1998 Корольовським районним судом м. Житомира, та відомості про що були внесені в реєстр заборон: реєстраційний номер обтяження 3213600, зареєстровано 16.05.2006 за № 3213600, на підставі повідомлення 5626/8 від 25.10.1999 Корольовського районного суду м. Житомира.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Корольовський відділ Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), , місцезнаходження юридичної особи: вул. Леха Качинського, буд. 12-А, м. Житомир, 10014.

Суддя Міськевич О.Я.