10.08.2022
Справа № 331/2381/22
Провадження № 2-з/331/59/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд накласти арешт на квартиру, що знаходиться за аресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 є рідною донькою померлою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 . За життя ОСОБА_3 отримала у власність житлову квартиру за адресою, АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_3 від 15.06.1998 року та свідоцтвом про право на спадщину від 09.12.2014 року.

Починаючи з 2017 року ОСОБА_3 дуже часто потрапляла до лікарні, а також у останньої розпочала прогресувати деменція, що виражалось у нерозумінні власних дій. Так, як донька померлої постійно піклувалась про свою хвору мати, остання постійно виїжджала за межі міста для того, щоб мати змогу заробляти на життя для себе та утримувати свою хвору матір. При цьому в зв`язку з тим, що матір вже не могла утримувати себе самостійно, ОСОБА_2 просила свою повнолітню доньку ОСОБА_4 допомагати своїй бабусі.

Після того, як матір ОСОБА_2 у 2017 році потрапила до лікарні, лікар порадила звернутись до психіатричної лікарні в звязку з тим, що матір вже зовсім не розуміла значення своїх дій. В звязку з тим, що ОСОБА_2 не могла в повній мірі прийняти ту обставину, що матір вже не може за собою простежити, вона просила допомагати свою рідну доньку. Вже після смерті своєї рідної матері, ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса для того, щоб подати заяву на прийняття спадщини, а саме квартири, що залишилась після її матері. Проте, нотаріус перед прийняттям заяви перевірила реєстр та зазначила, що квартира належить на праві власності її донці ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 12.12.2019 року.

Для ОСОБА_2 це стало дуже великою несподіванкою, адже матір ще з 2017 року не могла розуміти значення своїх дій та постійно знаходилась під наглядом своєї доньки або своєї онучки. Після того як ОСОБА_2 дізналась про вказані обставини вона намагалась поцікавитись у своєї доньки як таке могло взагалі трапитись та як нотаріус зміг посвідчити правочин коли дарувальник не могла розуміти значення своїх дій. Проте, жодної вмотивованої відповіді так і не отримала. На сьогодні донька уникає зустрічі з матір`ю та обговорити це питання.

Нещодавно ОСОБА_2 дізналась, що будинок виставляється на продаж, що підтверджується сайтом ОЛХ. У зв`язку з цими обстаивнами ОСОБА_2 вирішила звернутись до суду з позовом про визнання договору дарування квартири недійсним, адже є всі підстави вважати, що договір було посвідчено з порушення вимог чинного законодавства, а саме волевиявлення дарувальника не було вільним, а також дарувальник не міг у повній розуміти значення своїх дій.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви , приходить до наступних висновків.

З заяви вбачається, що вимоги позивача мають майновий характер, між сторонами виник спір , зокрема, щодо визнання договору дарування квартири недійсним.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 1 та 2 частини першої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки , судом встановлено, що предметом позову, з яким ОСОБА_2 має намір звернутися до суду є квартира, що знаходиться за аресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову,оскільки будинок виставляється на продаж, що підтверджується сайтом ОЛХ, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що находиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Боржник: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відповідно до відповіді Міністерства доходів та зборів від 09.08.2022 надати не має можливості).

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання сторонам по справі , а також до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» до закінчення розгляду справи.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Роз`яснити заявнику, що у разі неподання ним відповідної позовної заяви протягом десяти днів, згідно з вимогами частини 4 ст. 152 цього Кодексу, заходи забезпечення позову, вжиті судом будуть скасовані.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя: О.Є. Жукова