АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

м. Чернівці

справа № 752/23915/20

провадження 822/233/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Литвинюк І.М.,

за участю секретаря Конецької Д.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_2 , уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Карачинцев Артем Юрійович, ОСОБА_3 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 січня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Танасійчук Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., ОСОБА_2, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі ПАТ - «Укрінбанк») Карачинцева А. Ю., ОСОБА_3 про визнання недійсними посвідчених актів (нотаріальних дій).

Позов мотивовано тим, що 22 вересня 2015 року між ОСОБА_3 і ПАТ "Укрінбанк" було укладено попередній договір, згідно з яким сторони погодили, не пізніше 22 листопада 2015 року укласти договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв. м, за ціною 1 615 000 гривень, які за взаємною домовленістю сторін повинні бути сплачені покупцем на рахунок продавця, відповідно до такого графіка: у день підписання попереднього договору - 715 000 гривень і протягом двох місяців з моменту укладання попереднього договору - 900 000 гривень. Основний договір повинен бути укладений сторонами після повної сплати вартості об`єкту купівлі-продажу на визначених попереднім договором умовах.

20 листопада 2015 року рішенням Правління ПАТ «Укрінбанк» № 157 внесено зміни до попереднього договору від 22 вересня 2015 року щодо термінів повного розрахунку за ним, а саме, покупцю ОСОБА_3 встановлено інший термін внесення другої частини оплати - до 20 листопада 2017 року.

22 вересня 2015 року між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 було укладено цивільно-правову угоду на здійснення будівельних робіт нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, за умовами якої ОСОБА_1 , як постійний землекористувач земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , надав останньому можливість здійснити будівельні роботи на вказаній земельній ділянці, внаслідок чого збільшилась загальна площа нежитлової будівлі з 277,95 кв. м до 544,9 кв. м.

У подальшому, постановою Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року N 934 ПАТ "Укрінбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року № 239 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ "Укрінбанк" і делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку провідному спеціалісту Білій І.В., на період з 25 грудня 2015 року до 24 березня 2016 року. Постановою Правління Національного банку України від 22 березня 2016 року № 180 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк". Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 березня 2016 року № 1709 запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "Укрінбанк".

У подальшому, позивач дізнався, що нежитлова будівля, оздоровчий комплекс з кафе-баром, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв. м. була відчужена.

Так, 08 листопада 2017 року, на підставі акта приймання-передачі, укладеного між ПАТ "Укрінком" і ТОВ "Столицяінвест 2008", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., власником вказаного нерухомого майна стало ТОВ "Столицяінвест 2008". Право власності зареєстровано 09 листопада 2017 року, індексний номер 38024848, номер запису про право власності 23263502, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

Крім того, 21 листопада 2017 року, на підставі акта приймання-передачі, укладеного між ТОВ "Столицяінвест 2008" і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., власником вказаного нерухомого майна став ОСОБА_2 .. Підставою для оформлення права власності був договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Столицяінвест 2008". Право власності зареєстровано 24 листопада 2017 року, індексний номер 38373550, номер запису про право власності 23595750, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

Зазначає, що відповідно до технічного паспорта від 30 квітня 2015 року, виданого Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації на ім`я ОСОБА_1 , площа нежитлової будівлі становить 455 кв.м.

ПАТ «Укрінбанк» передано до статутного капіталу ТОВ «Столицяінвест 2008» нерухоме майно площею 277.95 кв.м., однак загальна площа нерухомого майна становить 455 кв.м.

21 листопада 2017 року нотаріусом Чуловським В.А. було посвідчено реєстраційну дію про вихід учасника товариства ОСОБА_2 , з видачею йому майна товариства. Однак, при цьому не була визначена вартість частки майна, що належить ОСОБА_2 , як учаснику товариства. Тобто видане майно не було оцінене товариством за ринковою вартістю, яку під час реєстрації нерухомого майна за новим власником не було зазначено.

ОСОБА_1 вважає, що здійснивши добудову до нежитлової будівлі - оздоровчого комплексу з кафе-баром за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого площа будівлі збільшилася з 277.95 кв. м до 455 кв. м, став співвласником вказаного майна.

Однак, позивач не давав згоду на передачу нерухомого майна, а тому у приватного нотаріуса Чуловського В.А., не було підстав посвідчувати вказаний правочин.

Просив суд: визнати недійсним правочин, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., від 08 листопада 2017 року про внесення нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277.95 кв. м. до статутного фонду ТОВ «Столицяінвест 2008»; визнати недійсним правочин, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., від 21 листопада 2017 року про передачу нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277.95 кв. м. у власність ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2022 року у позові ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., ОСОБА_2 , уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Карачинцева А.Ю., ОСОБА_3 про визнання недійсними посвідчених актів (нотаріальних дій) відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні оспорюваних правочинів права ОСОБА_1 не було порушено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки ОСОБА_1 здійснив добудову до нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром , за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого площа будівлі збільшилася з 277.95 кв. м до 455 кв. м., то є співвласником вказаного майна.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

28 березня 2022 року від ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду надійшло заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

Просив суд задовольнити апеляційну скаргу, а доводи, викладені у відзиві ОСОБА_2 не брати до уваги під час постановлення судового рішення.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 10 грудня 2001 року видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0.0455 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05 листопада 2002 року № 508/13 ОСОБА_1 дозволено будівництво оздоровчого комплексу з кафе- баром за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0.0455 га, наданій йому в постійне користування (а.с.31).

Відповідно до витягу з протоколу № 34 засідання правління ПАТ «Укрінбанк» від 15 травня 2012 року, ОСОБА_1 , який орендує приміщення нежитлової будівлі - оздоровчого комплексу з кафе - баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277.95 кв. м, надано дозвіл на реконструкцію даху та добудову з дозволом на подальший викуп приміщення (а.с.12).

22 вересня 2015 року між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 укладено попередній договір ( а.с.19), відповідно до якого ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 домовилися не пізніше 22 листопада 2015 року укласти договір купівлі- продажу нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв. м. Основний договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі повинен бути укладений сторонами після повної сплати вартості об`єкта купівлі- продажу.

20 листопада 2015 року рішенням Правління ПАТ «Укрінбанк» № 157 внесено зміни до попереднього договору від 22 вересня 2015 року щодо термінів повного розрахунку, ОСОБА_3 встановлено інший термін внесення другої частини оплати - до 20 листопада 2017 року (а.с. 14).

08 листопада 2017 року, на підставі акту приймання-передачі між ПАТ «Українська інноваційна компанія» та ТОВ «Столицяінвест 2008», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., власником вказаного нерухомого майна стало ТОВ «Столицяінвест 2008», АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 09 листопада 2017 року о 08:55:40 год., індексний номер 38024848, номер запису про право власності 23263502 (а.с.30).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, сформованого 09 листопада 2017 року, нежитлова будівля, загальною площею 277.95 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі частки 1, належить на праві приватної власності ТОВ «Столицяінвест 2008» (а.с.21).

20 листопада 2017 року, на підставі договору купівлі-продажу, власником спірного нерухомого майна став ОСОБА_2 ( а.с. 13 -140).

Відповідно до технічного паспорта площа нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 455 кв. м (а.с. 22-29).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК та з урахуванням положення ч. 4 ст. 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

При цьому згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз. 1, 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання недійсними правочинів, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., від 08 листопада 2017 року про внесення нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277.95 кв. м. до статутного фонду ТОВ «Столицяінвест 2008» та від 21 листопада 2017 року про передачу нерухомого майна-нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, що знаходиться за вищевказаною адресою у власність ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

У рішенні Конституційного суду України N 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, визначений у ст. 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. п. 5 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі договору про задоволення вимог іподекодержателя від 17 січня 2012 року ПАТ "Укрінбанк" став власником нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв. м.

Зі змісту попереднього договору між ПАТ "Укрінбанк" та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Скінтей Ю.І. 22 вересня 2015 року, правочин не є майновим, тобто не передбачає передачу майна, його оплату, з договору виникає єдине спільне для сторін укласти в майбутньому договір на узгоджених ними умовах щодо об`єкту купівлі-продажу та ціни.

Про передачу майна не свідчить і договір між ПАТ "Укрінбанк" та ОСОБА_1 оренди нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, за адресою: АДРЕСА_1 від 6 березня 2012 року (а. с. 228 т. 2) та рішення Правління ПАТ "Укрінбанк" від 15 травня 20112 року № 34 про надання дозволу ОСОБА_1 на добудову приміщення (а. с. 74 т. 1), які мали місце до вчинення попереднього договору між ПАТ "Укрінбанк" і ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Скінтей Ю.І. 22 вересня 2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що права ОСОБА_1 при укладенні оспорюваних правочинів не порушено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 став співвласником спірного нежитлового приміщення, так як здійснював добудову, внаслідок чого вона збільшилася з 277.95 кв. м до 455 кв. м. слід зазначити наступне.

Положеннями ч. 3 ст. 773 ЦК України визначено, що наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

У той же час, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абзацом 4 частини 3 статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

За ч. 4 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" якщо в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником у частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

Зі змісту наведених норм вбачається, що у разі, якщо внаслідок здійснених наймачем поліпшень орендованого майна було створено нову річ, тобто річ, яка має істотно інші ознаки у порівнянні з попереднім об`єктом найму, то наймач стає її співвласником, якщо це передбачено договором оренди або законом.

Відповідно до технічного паспорту площа нежитлової будівлі, оздоровчого комплексу з кафе-баром, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 455 кв.м., отже позивачем проведено ряд робіт, які свідчать про здійснене поліпшення орендованого майна.

Апеляційний суд, дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що позивач є співвласником нерухомого майна, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами, що в результаті здійснених поліпшень було створено нову річ - нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, внаслідок здійсненого позивачем поліпшення шляхом реконструкції нежилого приміщення, нової речі створено не було, а тому позивач не може бути співвласником вказаного майна.

Також слід зазначити, що випадки здійснення поліпшень без створення нової речі врегульовані ч. ч. 2, 3 ст. 778 ЦК України та ч. 2 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої встановлено, що орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

Таких позовних вимог позивачем ОСОБА_1 заявлено не було.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справ, є безпідставними, оскільки докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 06 травня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.М. Литвинюк