ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/441/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1367/21 Категорія: 304080000 Ушакова К. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року (повний текст складено 13 грудня 2021 року) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року АТ «СК «Країна» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог товариство зазначило, що 10 листопада 2019 року між ПАТ СК «Країна» та ТОВ «Олімпекс купе інтернешнл» укладено договір страхування транспортних засобів УА217798, предметом якого також є страхування транспортного засобу Renault Duster номерний знак НОМЕР_1 . 29 вересня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Renault Duster та автомобіля ВАЗ-2115 номерні знаки НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль.

Згідно постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2020 року відповідач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

03 листопада 2020 року АТ «СК Країна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника застрахованого транспортного засобу у розмірі 184 371,58 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Після звернення в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з претензією щодо виплати страхового відшкодування, заяву позивача було задоволено частково на загальну суму 127 400,00 грн, в рамках ліміту відповідальності згідно умов полісу. Оскільки збиток позивача складає 184 371,58 грн, а вимоги позивача страховою компанією задоволено лише на суму 127 400,00 грн., позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 56971,58 грн, що залишилася невиплаченою, та витрати на оплату судового збору.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року позовні вимоги страхової компанії задоволено повністю.

Судом вказано на те, що ПАТ «СК «Країна» виплатила страхове відшкодування у розмірі 184 371,58 грн, а ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувала кошти в розмірі 127 400,00 грн., з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю у розмірі 56 971,58 грн на підставі ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України.

Не погоджуючись з такими рішенням міськрайонного суду, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції із вказівкою на те, що таке рішення є помилковим, незаконним, не в повній мірі обгрунтованим та не може залишатися в силі.

Скаржник вважає, що дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин справи щодо завданих збитків дорожньо-транспортною пригодою (матеріальної шкоди) позивачу у справі, підтвердження їх відповідними та належними доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що у постанові Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2020 року не зазначено який саме автомобіль отримав механічні пошкодження. Також скаржник вказує на те, що дата ДТП та страхового випадку не відповідають даті згідно повідомлення про настання страхового випадку (06 вересня 2020 року).

Далі апелянт також наводить аргументи щодо порушень в частині проведення оцінки ушкодженого автомобіля та визначення розміру збитків. Зокрема, скаржник вказує про те, що дослідження порядку проведення оцінки ушкодженого автомобіля взагалі не проводилась. Розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля та матеріального збитку, що є предметом спору, у позовній заяві відсутній. Крім того звертає увагу на те, що всупереч Порядку оцінки шкоди, яка була заподіяна у результаті ДТП у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відповідача жодного разу не викликали для проведення огляду пошкодженого автомобіля та він не був повідомлений про проведення такого огляду. Також зазначає про відсутність обгрунтованості завданих збитків та необхідності проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того наголошує на відсутності доказів оплати проведеного ремонту та акту здачі-прийняття робіт.

Доводи суду, зазначені в оскаржуваному рішенні, на погляд відповідача, виглядають поверхневими, однобічними і такими, що грунтуються в своїй більшості виключно на доводах представника позивача, які в силу ряду обставин позбавлені об`єктивності щод грунтувати на них рішення суду. На переконання апелянта, суд вибірково підійшов до дослідження доказів, які були добуті в судовому засіданні та фактично повністю виклав версію доводів позову позивача.

Посилаючись на такі аргументи, апелянт просить оскаржуване рішення скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за причинену шкоду.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи встановлено, що 29 вересня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Рено та автомобіля ВАЗ2115 номерний знак під керуванням ОСОБА_1 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль.

Відповідач ОСОБА_1 29 вересня 2020 року о 18-45 год на автодорозі Золотоноша-Черкаси Н-16 на перехресті з а/д до с.Чехівка, керуючи автомобілем ВАЗ 2115 д.н. НОМЕР_2 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1, виїхав на головну дорогу та допустив зіткнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Золотоніського міжрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2020 року у справі № 695/2525/20 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що судом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), яке мало місце 29 вересня 2020 року.

Однак, враховуючи суперечливість у даті настання дорожньо-транспортної пригоди, районним судом, з метою повного та всебічного встановлення дійсних обставин справи, були досліджені матеріали у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та встановлено, що датою ДТП за участі автомобілів Рено та ВАЗ-2115, є саме 06 вересня 2020 року, тому доводи апелянта в частині неповного з`ясування судом першої інстанції вказаної обставини та поверхневості його доводів колегією суддів відхиляються. Вказана дата події відповідає страховим документам, зокрема інформації, зазначеної у повідомленні про настання страхового випадку від 09 вересня 2020 року Вх.№ 19267/20, заяві про виплату страхового відшкодування від 10 жовтня 2020 року, страхового акту № 34/60370/2.1.5.1 від 03 листопада 2020 року.

Також за матеріалами справи встановлено, що між Акціонерним товариством «Страхова компанія Країна» та ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» був укладений договір страхування транспортного засобу від 10 листопада 2019 року № УА 217798, а саме: автомобіля Renault Duster, номерні знаки НОМЕР_1 , в тому числі на випадок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 4)

В акті огляду транспортного засобу Renault Duster, номерні знаки НОМЕР_1 , проведеного за участі довіреної особи власника пошкодженого транспортного засобу та представника СК «Країна» Гуріна С.В. 09 вересня 2020 року було визначено обсяг пошкоджень вказаного автомобіля (а.с. 9), а згідно з рахунком № від 25 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту становить 184 371, 58 грн. (а.с. 10).

АТ «СК «Країна» як страховиком пошкодженого транспортного засобу було виплачено страхувальнику автомобіля ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» 184 371, 58 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 12958 від 03 листопада 2020 року (а.с. 11).

На вимогу ПАТ СК «Країна» ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», як страхувальником відповідальності відповідача, згідно з полісом № АР05500424, було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 127 400,00 грн. в межах ліміту відповідальності за виключенням франшизи згідно з платіжним дорученням № 68137389 від 16 грудня 2020 року (а.с. 35).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі меншому від фактично заподіяної шкоди, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, страхова компанія АТ «СК «Країна» виплатила страхове відшкодування страхувальнику пошкодженого автомобіля Renault Duster внаслідок пошкоджень, отриманих в результаті ДТП, що мала місце 06 вересня 2020 року і просила відповідно до ст. 1194 ЦК України стягнути різницю із винної особи.

Оскільки у настанні страхового випадку, що мав місце 06 вересня 2020 року, встановлена вина відповідача, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме ОСОБА_1 є особою, на яка підставі ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України повинна відшкодувати недоплачений розмір страхового відшкодування.

Такі висновки грунтуються на повному з`ясуванні районним судом обставин, що мають значення для справи та доведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

При цьому аргументи представника відповідача, що огляд пошкодженого автомобіля 09 вересня 2020 року проведено з порушенням Методики, оскільки ОСОБА_1 особисто не був присутнім при огляді транспортного засобу та не викликався для його проведення апеляційним судом не враховуються як підстава для неврахування такого акту як належного доказу отриманих ТЗ пошкоджень з наступних підстав. Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді, а передбачає лише його бажане повідомлення про час та місце огляду. Якщо ж його не було при проведені огляду, то оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом у постанові від 23 листопада 2020 року за результатами розгляду справи № 643/10751/16-ц.

Інші аргументи апелянта щодо незгоди з актом огляду транспортного засобу та складеного на його основі рахунку щодо вартості відновлювального ремонту, на порушення експертом Методики проведення експертизи, відсутність обгрунтованості завданих збитків та висновку про необхідність проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Рено Дастер д.н.з. НОМЕР_1 апеляційним судом не враховуються, оскільки грунтуються на суб`єктивному та однобічному підході відповідача до його оцінки та незгоди з їх результатами.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 35, 141, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді