Справа № 357/9208/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

За участю сторін:

представника позивача Махаринського Г.В.;

відповідача ОСОБА_1 ;

представника третьої особи: Маценко І.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2021 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) стягнути із ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 3) перерахувати аліменти на особистий рахунок малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритий у відділенні банку України та зобов`язати законного представника дитини вказаний рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично залишилася без батьківського піклування у зв`язку з тим, що батько дитини ОСОБА_1 не здійснює належним чином догляду за дитиною, так як зловживає спиртними напоями, перебуває під наглядом лікаря-нарколога та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Малолітня дитина на даний час перебуває в реабілітаційному центрі «Злагода», а відповідач лікується від алкогольної залежності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 серпня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовне засідання на 18 жовтня 2021 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Через неявку відповідала в підготовче засідання, призначене на 18 жовтня 2021 року, останнє відкладено на 24 листопада 2021 року.

15 листопада 2022 року на адресу суду від позивача надійшов висновок щодо вирішення судового спору у даній цивільній справі.

15 листопада 2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

24 листопада 2021 року на адресу суду надійшла зава від представника позивача про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 25 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року підготовче засідання у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 25 січня 2022 року.

17 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25 січня 2022 року відповідачу вручено позовну заяву з додатками та відкладено судовий розгляд на 15 березня 2022 року. За клопотанням представника позивача до справи долучено додаткові докази.

Через неявку сторін в судове засідання, призначене на 15 березня 2022 року, судовий розгляд у справі відкладено на 04 травня 2022 року.

В судовому засіданні 04 травня 2022 року представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задоволити Додатково пояснив суду, що малолітня ОСОБА_2 з лютого 2020 року до 13 серпня 2020 року перебувала в реабілітаційному центрі «Злагода», після чого її забрала матір., яка померла в січні 2021 року. З січня до 07 квітня 2021 року дитина перебувала у відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач 07 квітня 2021 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, дитину до 19 квітня 2021 року було передано її родичам, після чого з 19 квітня 2021 повторно поміщено до центу «Злагода». Батько дитини не часто відвідував її в даному центрі. 22 вересня 2021 року відповідач написав заяву про повернення йому дитини, але за адресою вказаною у заяві, він не проживав, у зв`язку з чим дитина залишилася в реабілітаційному центрі. На засіданні комісії від 29 вересня 2021 року вирішувалося питання щодо доцільності вирішення спору і було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити. Пояснив суду, що зі слів колишнього начальника служби у справах дітей він не може забрати дитину з реабілітаційного центру до закінчення судового процесу. До доньки в реабілітаційний центр він часто навідувався та купував їй солодощі одяг та взуття. На даний час він уклав контракт терміном на 3 роки та проходить військову службу в територіальній обороні міста Васильків Київської області. Його заробітна плата становить 6000 гривень. У вільний від несення служби час він неофіційно працює на будівництві в місті Васильків та щонеділі допомагає волонтером в місцевій їдальні. До настання військового часу він працював у ФОП ОСОБА_3 та проживав в орендованій квартирі. Після початку війни у даного ФОП немає роботи і він проживає у квартирі своїх знайомих у АДРЕСА_1 . Він підготовував документи для влаштування дитини до дитячого садочка та школи, відновив її свідоцтво про народження та ідентифікаційний код. На даний час дитина перебуває в Німеччині і він планує виїхати до неї та проживати також в тій державі. Крім цього, у нього в США проживає мати і він має можливість переїхати з дитиною проживати до неї. Він з вересня 2021 року проходив реабілітацію від алкогольної залежності в центрі при християнській церкві міста Васильків, і з цього періоду не вживає алкогольні напої. Також він є членом протестантської церкви «Живе Слово», що розташована в місті Біла Церква, по вулиці Голубина, 19. Вказане свідчить про недоцільність позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задоволити. Пояснила суду, що малолітня дитина вдруге поміщена до реабілітаційного центра «Злагода» На даний час діти з даного центру евакуйовані до Німеччини. За час перебування дитини в реабілітаційному центрі відповідач не часто з`являвся в ньому, іноді купував дитині солодощі, взуття та одяг. Іноді приходив до центру у відсутність дитини. Особисто відповідача вона бачила в присутності представників християнської церкви, які захищали інтереси останнього.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

ОСОБА_1 , є батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 квітня 2021 року службою у справах дітей проведено оцінку рівня безпеки дитини, відповідно до якої дитині забезпечено безпеку шляхом тимчасового влаштування в сім`ю родичів.

Відповідно до пояснення представника позивача, наданого працівнику поліції, 07 січня 2021 року відповідач перебував за місцем свого проживання в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідач з 2016 року перебуває під наглядом лікаря-нарколога Білоцерківської міської лікарні № 4.

Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» двічі, 07 червня 2021 року та 13 липня 2021 року, звертався до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради знаходження в даному центрі ОСОБА_2 та перебування її батька в реабілітаційному центрі.

09 листопада 2021 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення № 777, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав, яке є доцільним та відповідає інтересам дитини.

На протязі 2021 року відповідач двічі (23 вересня 2021 року та 11 листопада 2021 року) притягувався судом до кримінальної відповідальності та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень до покарань, не пов`язаних з реальним позбавленням волі.

Відповідачем до матеріалів справи долучено наступні документи:

-довідку ФОП ОСОБА_5 про роботу ОСОБА_1 на посаді будівельника та отримання ним заробітної плати за грудень 2021 року в розмірі 18 000 гривень;

-договір оренди від 01.01.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з терміном оренди з 01.01.2022 року до 01.01.2023 року;

-довідку міжнародного благодійного фонду «Допомога ближньому» № 34 про перебування ОСОБА_1 в християнському стаціонарному центрі адаптації «Допомога ближньому» з 09.10.2021 року до 01.12.2021 року;

-довідку депутата Васильківської міської ради Грегуль В.В. від 11 січня 2022 року про те, що ОСОБА_1 з 09 жовтня 2021 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

-довідку Васильківського навчально-виховного комплексу № 03 від 11 січня 2022 року про те, що ОСОБА_2 , 2014 року народження, буде зарахована до 1-б класу вказаного навчального закладу;

-акт № 1 обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в якій створено всі необхідні умови для проживання;

-характеристику позитивного змісту, виданої 17 січня 2022 року ОСОБА_1 міжнародним благодійним фондом «Допомога ближньому», відповідно до якої ОСОБА_1 є волонтером благодійної їдальні у місті Васильків;

-посвідчення добровольця територіальної оборони Васильківської МТГ Київської області, видане ОСОБА_1 на період часу з 19.03.2022 року до 19.03.2025 року.

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У тих випадках, коли таке розлучення випливає з якого-небудь рішення, прийнятого Державою-учасницею, наприклад, при арешті, тюремному ув`язненні, висилці, депортації чи смерті (включаючи смерть, що настала через будь-яку причину під час перебування даної особи у віданні держави) одного чи обох батьків або дитини, така Держава-учасниця надає батькам, дитині чи, якщо це необхідно, іншому члену сім`ї на їх прохання необхідну інформацію щодо місцеперебування відсутнього члена (членів) сім`ї, якщо надання цієї інформації не завдає шкоди добробуту дитини. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання само по собі не призводило до несприятливих наслідків для відповідної особи (осіб).

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 14 Закону України «про охорону дитинства» - діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Мати, батько, згідно з вимогами статті 141 Сімейного кодексу України (надалі СК України), мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть, відповідно до статті 164 СК України, бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені статтею 166 СК України, відповдіно до якої особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При вирішенні такої категорії спорів необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинні зважує на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Батько дитини бажає спілкуватися з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

З урахуванням якнайкращих інтересів малолітньої доньки, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з нею, зобов`язання останнього належним чином виконувати батьківські обовязки щодо своєї доньки, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 .

Аргументи позовної заяви про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки не беруться судом до уваги, так як відповідач уклавши контракт, має місце роботи в територіальній обороні міста Васильків Київської області, пройшов курс лікування від алкогольної залежності в християнському стаціонарному центрі адаптації «Допомога ближньому», волонтером якого являється на даний час, надав суду зобов`язання належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки та постійного проживання поруч з нею.

Подібна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 645/920/90.

Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані у справі сторонами докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Позовна вимога щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягає у зв`язку з тим. що є похідною від основної позовної вимоги.

Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з частиною другою вказаної сттаті, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про необхідність змінити ставлення до своїх обов`язків щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши, що у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків він може бути позбавлений батьківських прав.

Зобов`язати Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , своїх батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області. Місце знаходження: 09107, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Першотравнева, будинок 8. Код .

Відповідач: ОСОБА_1 : Місце реєстрації: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Місце знаходження: 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Пушкінська, будинок 20. Код .

Повний текст рішення суду складено 04 травня 2022 року.

СуддяМ. М. Бебешко