Справа № 212/1303/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д. за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (далі АТ "ОГРМ "Криворіжгаз") в якому просила визнати незаконними дії АТ "ОГРМ "Криворіжгаз" щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу в будинку АДРЕСА_1 та нарахований об`єм природного газу, а також зобов`язати АТ "ОГРМ "Криворіжгаз" встановити позивачу, як побутовому споживачу комерційний вузол обліку газу у квартирі АДРЕСА_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є побутовим споживачем природного газу та використовує його для приготування їжі у квартирі АДРЕСА_2 . Розподіл природного газу позивачу здійснює відповідач, відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року. Фактом приєднання до вказаного договору є сплачений рахунок оператор ГРМ та споживання природного газу. Нарахування об`ємів спожитого газу позивачу здійснювалось згідно норм споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року та роздрібної ціни на природний газ, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року в розрахунку 7,1 м3 на одну зареєстровану особу. В подальшому, норму споживання природного газу населенню за відсутності газових лічильників було змінено на 5,4 м3. У травні 2016 року позивач зверталась до ПАТ Криворіжгаз із заявою про встановлення індивідуального лічильника газу, однак у 2016 році лічильник встановлено не було. В подальшому, ПАТ Криворіжгаз відмовило позивачу у встановленні індивідуального лічильника газу, посилаючись на те, що планом розвитку на 2016-2025 роки фінансування на встановлення індивідуальних лічильників не передбачено. При цьому, відповідачем у листах зазначено, що підприємство відповідача забезпечило мешканців будинку АДРЕСА_1 комерційним обліком природного газу шляхом встановлення будинкового лічильника, однак мешканців вказаного будинку ПАТ Криворіжгаз не повідомляло про встановлення вказаного лічильника, а тому позивачу невідома дата його встановлення. Позивач вважає, що дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу та відмова у встановленні індивідуального лічильника газу позивачу є незаконними та порушують права позивача, як споживача природного газу. Встановивши загальнобудинковий прилад обліку природного газу на будинку АДРЕСА_1 , ПАТ «Криворіжгаз» поставив у нерівне становище позивача перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в місті Кривий Ріг в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу визначається не по об`єктах побутових споживачів (квартирі), а за будинком, що тягне за собою збільшення нарахування обсягів природного газу позивачу та порушує умови Типового договору, Кодекс ГРС. Будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним, не має єдиного одноосібного власника, є спільною власністю власників квартир та приміщень цього будинку, які є побутовими споживачами, по їх об`єктах повинні встановлюватись індивідуальні (квартирні) лічильники газу, відповідно до Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу та глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС. Враховуючи, що позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо iндивiдуальних, то АТ Криворіжгаз зобов`язане надавати послуги, які оплачені позивачем, та вiдповiдно до частини першої статті 6 Закону № 3533 VI забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Крім того, в порушення кодексу ГРС, власників квартир у будинку АДРЕСА_1 , в тому числі позивача, не було повідомлено про встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, первинне обстеження, випробування, приймання в експлуатацію вузла обліку та його опломбування здійснювалось без участі споживачів будинку, акт розмежування балансової належності не укладався, а тому у ПАТ Криворіжгаз не було підстав для встановлення та введення в експлуатацію вузла обліку газу у багатоквартирному будинку.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача скористався правом надання відзиву в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування зазначила, що у листопаді 2016 року ПАТ Криворіжгаз було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу у будинку АДРЕСА_1 , який було введено в експлуатацію з січня 2017 року. Згідно частини 1 статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу в редакції, що діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою позивача, не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, натомість вказано про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних так і загальнобудинкових лічильників газу для забезпечення 100 % обліку спожитого газу населенням. Постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року № 547 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ Криворіжгаз на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах і згідно І розділу вказаного плану було передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників загальнобудинковий лічильник за адресою: АДРЕСА_3 . ПАТ Криворіжгаз не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ Криворіжгаз на 2016-2025 роки. У січня 2018 року, тобто після встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , набрали чинності зміни до Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, за яким на суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу покладено обов`язок щодо оснащення споживачів природного газу індивідуальними лічильниками, загальнобудинковий лічильник може встановлюватись лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, згідно Закону України Про забезпечення комерційного обілку природного газу фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів: 1) суб`кта господарювання, що здійснюють розподіл природного газу; 2) відповідного бюджету; 3) інших джерел, що не заборонені законом. У АТ Криворіжгаз виникає право, а не обов`язок щодо оснащення індивідуальними лічильниками обліку газу. За таких обставин за адресою: АДРЕСА_3 , АТ Криворіжгаз правомірно забезпечено облік природного газу відповідно до вимог закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин. Також представник відповідача зазначила, що позов поданий позивачем після спливу строку позовної давності, який закінчився 25 листопада 2019 року, оскільки загальнобудинковий лічильник газу за адресою: АДРЕСА_3 встановлений та опломбований 25 листопада 2016 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року провадження по вказаній цивільній справі було зупинено до ухвалення рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі 212/5836/17.

Позивач скористалась правом надання відповіді на відзив в якому вказала, що наданий АТ Криворіжгаз акт опломбування комерційного вузла обліку газу у будинку АДРЕСА_1 не може бути підтвердження пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки складений в порушенням вимог Кодексу ГРС, зокрема не зазначений представник споживача, відсутній підпис споживача (споживачів), що свідчить про те, що складений без участі позивача або інших співвласників багатоквартирного будинку. У зв`язку із наведеним, вказаний акт не може вважатися належним та допустимим доказом по справі.

Ухвалою суду від 23 травня 2022 року провадження по вказаній цивільній справі було поновлено та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12 червня 1997 року (а.с.15) та споживачем послуг з газопостачання за вказаною адресою.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16 квітня 2015 року № 1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ Криворіжгаз видано ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву «Інгулець» Інгулецького району в м. Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області у зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ Криворіжгаз.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України Про захист прав споживачів, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Згідно ст.3 Закону України Про житлово-комунальні послуги, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до гл.1 розд.1 Кодексу ГРС, Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Отже, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ.

Як встановлено судом, позивач є споживачем природного газу, а відповідач АТ «Криворіжгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті АТ Криворіжгаз, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Судом встановлено, що позивач приєдналась до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживала природний газ та щомісячно сплачувала рахунки за спожитий природний газ.

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, АТ Криворіжгаз взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Звернувшись до суду із позовом, позивач вважала свої права як споживача послуг з постачання природного газу порушеними відповідачем АТ Криворіжгаз, внаслідок незаконного встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 та незаконним встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.

Вирішуючи питання щодо заявлених вимог, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу встановлений в листопаді 2016 року за ініціативою АТ Криворіжгаз, на підтвердження чого суду надано копію Акту опломбування комерційного вузла обліку газу у будинку АДРЕСА_1 (а.с.34).

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу в редакції від 20 січня 2018 року загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.

До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.

Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46 передбачено, що:

- ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи;

- встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку;

- власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Згідно з п.5.4 глава 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 (в редакції, чинній на момент виникнення спору) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

З наведених положень вбачається, що до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Також відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку.

У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина друга статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 5 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку).

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним будинком, а отже позивач є лише одним із співвласників вказаного будинку.

Відповідно до ч.1 ст.10Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Звертаючись до суду одноособово із позовними вимогами про визнання незаконними дій відповідача щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження волевиявлення всіх співвласників будинку щодо вирішення такого питання, або відсутності їх спільної згоди на встановлення загальнобудинкового лічильнику обліку газу відповідачем.

З огляду на викладене, суд вважає недоведеними обставини відсутності згоди всіх власників та користувачі квартир в будинку АДРЕСА_1 на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та визнання дій відповідача незаконними. Крім того, похідні вимоги про визнання незаконними нарахованих об`ємів природного газу позивачу за показниками загально будинкового лічильника також задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання АТ "ОГРМ "Криворіжгаз" встановити побутовому споживачу ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 комерційний вузол обліку природного газу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач зверталась до відповідача з приводу встановлення індивідуального лічильника газу.

На звернення позивача відповідачем надана відповідь: 09 червня 2016 року Вих.№ 51/11518 в якій вказано, що заяву позивача на встановлення побутового лічильника газу внесено до Єдиного електронного реєстру заяв, відповідно до якого будуть формуватися графіки встановлення приладів обліку у районі позивача, про дату встановлення лічильника буде повідомлено додатково (а.с.12).

02 січня 2018 року Вих.№ Кд01.3-ЛВ-1867-0218 відповідачем надано відповідь на звернення позивача щодо незгоди з встановленням загальнобудинкового лічильника газу, зокрема вказано, що витрати на встановлення будинкового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_3 передбачено Розділом І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ Криворіжгаз на 2016-2025 роки, який затверджений НКРЕКП, фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі за вказаною адресою за кошти товариства не передбачено та запропоновано вставити лічильник газу за рахунок інших джерел, не заборонених законодавство в тому числі за власні кошти та врегулювати з ПАТ «Криворіжгаз» відносини щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів, шляхом укладення відповідного договору (а.с.13).

24 грудня 2019 року Вих.№ 50101.3-ЛВ-31838-1219 відповідачем надано відповідь на звернення позивача встановлення індивідуального лічильника газу, в якій вказано, що розділом 10 Кодексу ГРС передбачено встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, витрати на встановлення будинкового вузла обліку газу будинку АДРЕСА_1 передбачено Розділом І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ Криворіжгаз на 2016-2025 роки, який затверджений НКРЕКП, фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі за вказаною адресою за кошти товариства не передбачено. Обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу визначається пропорційно кількості зареєстрованих осіб. Позивачу запропоновано вставити лічильник газу за рахунок інших джерел, не заборонених законодавство в тому числі за власні кошти (а.с.14).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону Закону України Про захист прав споживачів (далі Закон № 1023-XII) держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Між тим, набрав чинності Закон України, яким були внесені зміни до Закону України Про забезпечення комерційного обліку газу щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу, зокрема, передбачено встановлення індивідуального лічильника споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2023 року.

У постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі № 212/7490/17-ц (провадження № 61-1511св19) зроблено висновок про те, що враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України Про забезпечення комерційного обліку природного газу були внесені зміни, зокрема і в статтю 6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року, апеляційним судом правильно застосовано указаний Закон, оскільки спірні правовідносини є триваючими.

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23 листопада 2020 оку у справі № 212/3482/18, від 18 листопада 2020 року у справі № 212/4456/19.

Судом встановлено, що позивач приєдналась до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживала природний газ та щомісячно сплачувала рахунки за спожитий природний газ.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

При вирішенні питання, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керувався ч.1 ст.3 Закону № 3533-VI, згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ Криворіжгаз на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: АДРЕСА_3 є доцільним, однак не звільняє ПАТ Криворіжгаз від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу.

Оскільки позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильника газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі у строки до 1 січня 2023 року.

Відмова АТ «ОГС «Криворіжгаз» встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача.

Зазначений висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справах №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, № 212/5836/17, провадження № 14-11цс21.

Заява представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, оскільки загальнобудинковий лічильник газу встановлений в листопаді 2016 року, а до суду позивач звернулась в лютому 2021 року поза межа трирічного строку позовної давності, на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки порушення прав позивача, як споживача, є триваючим, а тому вона вправі звернутись до суду за захистом своїх прав у будь-який момент.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України Про захист прав споживачів, звільнена від сплати судового збору, виходячи з результату вирішення спору, з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 13, 16 ЦК України, ст.ст. 5, 21 Закону України Про захист прав споживачів, ст.ст. 3, 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задовольни частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" у відповідності до вимог Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, Кодексу ГРС встановити індивідуальний лічильник обліку газу (комерційний вузол обліку) по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 у термін до 01 січня 2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", , юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Металургів, буд. 1.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення у справі складено та підписано без проголошення 10.08.2022 року.

Суддя: М.Д. Власенко