Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2297/22 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А.
Категорія 43 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/2297/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Воробйової Т.А.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 5 лютого 2015 року звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована в АДРЕСА_1 .

Листом від 16 лютого 2015 року відповідач повідомив, що земельна ділянка, яку вона бажає отримати у власність, розташована в межах « червоних ліній» АДРЕСА_2 , затверджених рішенням міської ради від 10 вересня 2005 року №583, та відноситься до території багатоповерхової житлової забудови, згідно з Генеральним планом м. Житомира, затвердженим рішенням міськради від 26 грудня 2001 року №266.

ОСОБА_1 вказує, що при розгляді її заяви відповідачем істотно порушені вимоги законодавства та не розглянуто документи, долучені нею до вказаної заяви ( фотографії забудови, акт обстеження земельної ділянки від 30 квітня 2013 року). Окрім того, відповідачем протиправно зазначено про розташування вказаної земельної ділянки в межах « червоних ліній» АДРЕСА_2 .

Також стверджує, що надане відповідачем викопіювання з плану «червоних ліній» не відповідає проекту « червоних ліній», затвердженому 9 грудня 2003 року, а висновок про те, що земельна ділянка розташована на території багатоповерхової забудови не узгоджується з вимогами Закону України « Про містобудівну діяльність» та суперечить висновку у листі відповідача від 18 вересня 2015 року.

Звертає увагу на ту обставину, що висновок про наявність на цій земельній ділянці об`єктів нерухомості спростовується змістом акта обстеження земельної ділянки від 30 квітня 2013 року.

Вказане свідчить про те, що внаслідок незаконних дій відповідача були порушені її конституційні права.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила прийняти виклад незаконних дій відповідача при здійсненні своїх повноважень під час розгляду її заяви від 5 лютого 2015 року та відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 29750 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2022 року провадження у даній справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що суд безпідставно позбавив її можливості захистити свої права у судовому порядку та відмовився вирішити спір по суті. При цьому, в ухвалі не зазначено про неодноразові зловживання відповідачем процесуальними правами, що є істотним порушенням вимог цивільного процесуального законодавства. Описова частина ухвали не містить суті позовних вимог. Окрім того, судом не зазначено про зміст заперечення від 2 травня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що, на її думку, при розгляді заяви щодо передачі у власність земельної ділянки, відповідачем порушені вимоги законодавства, внаслідок якого їй спричинено моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Згідно з ч.5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану у його наданні.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 5 лютого 2015 року звернулась до Житомирської міської ради із клопотанням про надання їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Листом Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради від 16 лютого 2015 року №262/13 позивачку повідомлено про те, що земельна ділянка, яку вона бажає отримати у власність, розташована в межах « червоних ліній» АДРЕСА_2 , затверджених рішенням міської ради від 10 вересня 2005 року №583, та відноситься до території багатоповерхової житлової забудови, згідно з Генеральним планом м. Житомира, затвердженим рішенням міськради від 26 грудня 2001 року №266.

Окрім того, у вказаному листі зазначено, що цій земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна.

Оскільки питання підготовки рішень Житомирської міської ради щодо земельних питань відноситься до компетенції Управління регулювання земельних відносин міської ради, начальник Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Черкасова Є.Л. звернулася до виконавчого комітету міськради з прохання переадресувати заяву ОСОБА_1 до вказаного управління за належністю.

ОСОБА_1 вважає, що при розгляді її клопотання про надання у власність земельної ділянки відповідач допустив чисельні порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим вона просила « прийняти виклад порушень законодавства Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради при складанні листа від 16 лютого 2015 року №262/13», а також відшкодувати їй моральну шкоду, завдану діями відповідача. Отже, позивач оскаржує дії суб`єкта владних повноважень та просить відшкодувати спричинену їй шкоду й звернулась до суду із позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки у власність, який не було реалізовано. Таким чином, між сторонами речові приватноправові відносини не виникли.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З огляду на викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства й провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 29 серпня 2022 року.