печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2022 р. Суддя Печерського районного суду міста Києва Волкова С.Я., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця», третя особа: Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України в особі Первинної профспілкової організації Київська дирекція залізничних перевезень, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітної плати за фактично відпрацьований час та моральної шкоди,

установив:

У березні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, просить визнати незаконним наказАкціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень № 218/ос від 23.02.2021 р. про припинення трудового договору, поновити на посаді начальника юридичного сектору Виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу та фактично відпрацьований час в розмірі 92 248,65 грн, 50 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою суду від 30.03.2021 р. відкрито провадження у справі.

Відповідачемподано відзив на позовну заяву.

Третьою особою пояснення щодо позову або відзиву не подано.

Позивачем ОСОБА_1 , його представником ОСОБА_2 подано клопотанняпро розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, дослідивши клопотання позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , дійшов висновку, що його слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно статті19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається. Частини друга-шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що для розгляду спорів, які згідно положень цивільного процесуального законодавства є малозначними, тобто малозначність встановлена законом, а не визнана судом з урахуванням положень частин другої, третьої статті 274 ЦПК України, передбачений розгляд справи лише за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки на правовідносини, що випливають з трудових відносин, поширюються норми цивільного законодавства, і на такий спір не розповсюджуються положення частини четвертої статті 274 ЦПК України, така справа є малозначною у відповідності до вимог закону, а тому має розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження.

До того ж спрощене провадження, як і загальне позовне провадження, спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, у якому розглядаються безспірні вимоги, а позивач, його представник не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користуються правами, передбаченими ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 274, 277, 278, 279, 353-355 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Волкова С.Я.