Справа № 500/7008/15-ц
Провадження № 6/946/31/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, ухваленого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19 травня 2016 року по справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2016 року позов КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість з централізованого опалення в розмірі 1863,27 грн. за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в розмірі 65,70 грн., судовий збір у розмірі 1218 грн. та витрати на опублікування оголошення про виклик в пресі в розмірі 120 грн. (а.с.27-28).

16.12.2019 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2016 року. В порядку повороту виконання рішення суду заявник просить стягнути з КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнену грошову суму в розмірі 3266,97 грн., посилаючись на те, що 19.05.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по справі №500/7008/15-ц за позовом КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з централізованого опалення стягнув з ОСОБА_1 заборгованість з централізованого опалення у розмірі 3266,97 грн., що складає: 1862,27 грн. за послуги з централізованого опалення та 65,70 грн. за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення судовий збір у розмірі 1218 грн. та витрати на опублікування оголошення про виклик в пресі в розмірі 120 грн. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження №53391870 від 30.10.2017 року головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області у зв`язку зі стягненням з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» боргу у розмірі 3266,97 грн., припинено чинність арешту нерухомого майна боржника №20055870 від 20.04.2017 року за постановою про арешт майна боржника №53391870 від 20.04.2017 року та скасувано інші заходи примусового виконання рішення. Ухвалою суду від 28.12.2017 року вказане заочне рішення скасовано. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 року закрито провадження у цивільній справі в частині позову КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про встановлення факту, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. У зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 просить в порядку повороту виконання заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2016 року по справі №500/7008/15-ц, стягнути з КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнену грошову суму в розмірі 3266,97 грн.,

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Представник КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про поворот виконання рішення суду, просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на заперечення від 08.11.2021 року, в яких зазначено, що КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав. По-перше, ОСОБА_1 не зазначив в порядку якої частини (1-3) ст. 444 ЦПК України має бути вирішено питання повороту виконання рішення. По-друге, перегляд заочного рішення, його скасування, як результат перегляду, з урахуванням вимог глави 11 ЦПК України не створює підстав для вирішення судом питання повороту виконання рішення, тоді як, відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст.444 ЦПК України суд вирішує дане питання лише за результатами нового розгляду справи. В зв`язку з чим, посилання відповідача в заяві, як на підставу для повороту виконання рішення, виключно на наявність скасованого в 2017 році заочного рішення, не беручи до уваги рішення, прийняте під час нового розгляду, є таким, що суперечить вимогам ст. 444 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи №500/7008/15-ц за результатами розгляду позову КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості після скасування заочного рішення судом 03.04.2019 року постановлена ухвала про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з відсутністю предмета спору. Представник відповідача не заперечував щодо закриття провадження по справі з підстав відсутності предмету спору. Представник комунального підприємства вказує, що, оскільки між сторонами відсутні неврегульовані питання, що виключає як підстави стверджувати про наявність порушених прав відповідача, так і підстав для застосування в даному випадку повороту виконання судового рішення, оскільки таке застосування буде суперечитиме інституту повороту виконання рішення, визначення якому надано Конституційним Судом України.

Суд дослідив надані до заяви докази і наведені у заяві доводи і дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2016 року позов КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість з централізованого опалення в розмірі 1863,27 грн. за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в розмірі 65,70 грн., судовий збір у розмірі 1218 грн. та витрати на опублікування оголошення про виклик в пресі в розмірі 120 грн. (а.с.27-28).

30.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заочного рішення від 19.05.2016 року та призначення справи до розгляду по суті (а.с. 36-38).

Ухвалою суду від 28.12.2017 року вказане заочне рішення скасовано (а.с.53).

Ухвалою суду 26.06.2018 року прийнято відмову КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» від позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Провадження у справі закрито (а.с.69).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 13.11.2018 року (а.с.108-110) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалу суду від 26.06.2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд, оскільки оскарженою ухвалою прийнято відмову від позову та закрито провадження, а не закрито провадження на підставі відсутності предмета спору, як про те, зазначав позивач в своїй заяві.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 року закрито провадження у цивільній справі в частині позову КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку з відсутністю предмета спору, так як заборгованість стягнута. (а.с.149). Ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 року набрала законної сили 19.04.2019 року та не була оскаржена в апеляційному порядку сторонами.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про встановлення факту, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.03.2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2019 року залишено без змін (а.с.16-18 т.2).

Таким чином, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2019 року набрало законної сили.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року N 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі. Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання, одним із яких є також прийняте рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, відмовлення в позові повністю, задоволення позовних вимоги в меншому розмірі, при цьому таке рішення повинне бути прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами(ч.3 ст. 444 ЦПК України).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 444 ЦПК України вбачається, що підставою для повороту виконання рішення є, зокрема, скасування судового рішення з ухваленням протилежного за змістом судового рішення після його фактичного виконання.

В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно із положення ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.10 ст.444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Аналізуючи норми процесуального права щодо повороту виконання рішення суду, слід виходити, що таке може бути застосовано належним судом якщо буде встановлено, що рішення суду було виконано до його скасування, а після його скасування постановлено нове рішення, яким закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовних вимог в меншому розмірі.

Як вбачається з ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 року провадження у цивільній справі в частині позову КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, а саме, у зв`язку зі стягненням заборгованості. Представник відповідача не заперечував щодо закриття провадження з цих підстав.

Статтею ст. 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

При викладених обставинах, заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду по цивільній справі №500/7008/15-ц за позовною заявою КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не ґрунтується на вимогах закону і не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 259, 260, 444, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, ухваленого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 19 травня 2016 року по справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 15 ти денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко