Справа № 303/3830/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 квітня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Кожух О. А., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Кекерчень М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Закарпатська регіональна філія ДП «Українське державне геодезичне підприємство» та Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником 1/4 частини будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.09.2013 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-428.

Іншим співвласником (3/4 частки) зазначеного будинку є батько позивачки ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.07.1986 року Мукачівською державною нотаріальною конторою, по реєстру за № 5588 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.09.2013 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-427.

22 січня 2020 року, батько позивачки ОСОБА_3 , як співвласник житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, в нотаріальному порядку дав свою згоду на безоплатну приватизацію земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та не заперечив проти того, щоб дана земельна ділянка була передана у власність позивачки.

23 червня 2020 року позивачка звернулася до Закарпатської регіональної філії Державного підприємства «Українське державне геодезичне підприємство» із заявою про виготовлення кадастрового плану на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, було встановлено, що по межі зазначеної земельної ділянки розташована земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0230, загальною площею 0,1 га, власником якої є відповідачка ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЕ №433241, виданого 24.07.2009 року відділом держкомзему у м.Мукачево.

При складанні технічної документації на земельну ділянку відповідачки були внесені недостовірні дані щодо меж земельної ділянки, внаслідок чого відбулось накладення земельних ділянок, що належать позивачці ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_1 . Зазначені земельні ділянки є суміжними.

Згідно схеми накладення земельних ділянок, що належить позивачці та відповідачці, площа накладення становить 0,0029 га. Помилка, внаслідок якої відбулось накладення земельних ділянок, допущена виконавцем землевпорядних послуг. При виготовленні технічної документації, якою була сформована земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0230, допущено технічну помилку в конфігурації земельної ділянки. Зокрема, наявна невідповідність промірів зазначених на державному акті на право власності на земельну ділянку, яка належить відповідачці ОСОБА_1 , промірам, які є в натурі.

Лінійні розміри та конфігурація земельної ділянки, площею 0,10 га, розташованої в АДРЕСА_2 , яка належить відповідачці ОСОБА_1 , не відповідають лінійним розмірам та конфігурації земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , яка є в користуванні позивачки ОСОБА_2 .

В результаті порівняння земельних ділянок встановлено, що земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 . Площа накладення згідно схеми накладення земельних ділянок становить 0,0029 га.

В позасудовому порядку вирішити питання щодо відновлення меж земельних ділянок відповідачка відмовляється.

У зв`язку з цим позивачка просить: 1) визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 433241 на право власності на земельну ділянку, виданий 24.07.2009 року відділом держкомзему у м. Мукачево, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_2 ; 2) скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 за державним актом серії ЯЕ № 433241 (Т.1, а.с.1-5).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 жовтня 2021 року позов задоволено повністю. Вирішено питання про судові витрати (Т.1, а.с.230-236).

На це рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що позивачем при зверненні до суду не було надано жодних належних та допустимих доказів виділення земельної ділянки у АДРЕСА_1 , у натурі та документи, які б посвідчували право користування земельною ділянкою, її площу, конфігурацію тощо. Відповідачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки в тих розмірах та з конфігурацією, що належали у тому числі колишнім співвласникам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на підставі договору про поділ земельної ділянки та визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку у АДРЕСА_2 . Доказів, які б вказували на те, що внаслідок накладення земельних ділянок, відбулося зменшення земельної ділянки позивачки, за рахунок збільшення земельної ділянки відповідачки, не надано. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6675 грн. є безпідставним, оскільки має місце штучне збільшення обсягу робіт адвоката та розміру таких витрат. Апелянт вважає ухвалене у справі рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю (Т.2, а.с.1-12).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідачки ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити.

Решта учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (ч. 1 ст. 152 ЗК України).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 303/813/14).

Згідно статті 55 Закону «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

В постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 344/11313/14 зазначено, що встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

У відповідності до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

З матеріалів справи слідує, що позивачка ОСОБА_2 є співвласником 1/4 частини будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.09.2013 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-428.

Іншим співвласником (3/4 частки) зазначеного будинку є батько позивачки ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.07.1986 року Мукачівською державною нотаріальною конторою, по реєстру за № 5588 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.09.2013 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-427.

22 січня 2020 року, батько позивачки ОСОБА_3 , як співвласник житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, в нотаріальному порядку дав свою згоду на безоплатну приватизацію земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та не заперечив проти того, щоб дана земельна ділянка була передана у власність позивачки (Т.1, а.с.8).

23 червня 2020 року позивачка звернулася до Закарпатської регіональної філії Державного підприємства «Українське державне геодезичне підприємство» із заявою про виготовлення кадастрового плану на земельну ділянку в АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.9).

Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, було встановлено, що по межі зазначеної земельної ділянки розташована земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0230, загальною площею 0,1 га, власником якої є відповідачка ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЕ №433241, виданого 24.07.2009 року відділом держкомзему у м.Мукачево.

При складанні технічної документації на земельну ділянку відповідачки були внесені недостовірні дані щодо меж земельної ділянки, внаслідок чого відбулось накладення земельних ділянок, що належать позивачці ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_1 . Зазначені земельні ділянки є суміжними (Т.1, а.с.128).

Згідно схеми накладення земельних ділянок, що належить позивачці та відповідачці, площа накладення становить 0,0029 га. Помилка, внаслідок якої відбулось накладення земельних ділянок, допущена виконавцем землевпорядних послуг. При виготовленні технічної документації, якою була сформована земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0230, допущено технічну помилку в конфігурації земельної ділянки. Зокрема, наявна невідповідність промірів зазначених на державному акті на право власності на земельну ділянку, яка належить відповідачці ОСОБА_1 , промірам, які є в натурі (Т.1, а.с.10-11).

Лінійні розміри та конфігурація земельної ділянки, площею 0,10 га, розташованої в АДРЕСА_2 , яка належить відповідачці ОСОБА_1 , не відповідають лінійним розмірам та конфігурації земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , яка є в користуванні позивачки ОСОБА_2 (Т.1, а.с.10-11).

В результаті порівняння земельних ділянок встановлено, що земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 . Площа накладення згідно схеми накладення земельних ділянок становить 0,0029 га. (Т.1, а.с.10-11).

Судом також встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було проведено земельно-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта Павлич О. В. від 15 березня 2021 року № 0018/2021 (Т.1, а.с.166-181).

У цьому висновку зазначено, що накладення суміжних земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 має місце, і становить 0,0028 га.

У відповідності до проведених обмірів встановлено площа земельної ділянки по фактичному використанню ОСОБА_7 становить 0,0894 га, а площа земельної ділянки по фактичному використанню ОСОБА_8 становить 0,0998 га.

Земельна ділянка ОСОБА_7 , яка належить їй згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЕ № 433241, частково сформована за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у фактичному використанні ОСОБА_8 . Площа ділянки яка перебуває у фактичному використанні ОСОБА_8 , але згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЕ № 433241 належить ОСОБА_7 становить 0,0028 га.

Встановлені на місцевості фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_7 не співпадають із даними кадастрової інформації, в частині заступу площею 0,0028 га (висновок експерта, а.с.166-181).

Отже, з вказаного слідує, що у даному випадку має місце накладення меж суміжних земельних ділянок. Площа накладення становить 0,0028 га. Земельна ділянка відповідачки частково сформована за рахунок земельної ділянки позивачки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, визнання недійсним державного акту на землю відповідачки та скасування за нею державної реєстрації права власності на земельну ділянку суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та виходив з доведеності позовних вимог.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500, які були стягнуті з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 , то такі витрати є повністю обґрунтовані, відображені у договорі про надання послуг представника (Т.1, а.с.17), додатковій угоді до цього договору (Т.1, а.с.210) та акті виконаних робіт (наданих послуг). За домовленістю винагорода адвоката у справі № 303/3830/20 є фіксованою сумою та складає 6500 грн., які сплачені в готівковій формі, що підтверджується копією квитанції (Т.1, а.с.198-199, 209). Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2022 року.

Головуючий

Судді