У Х В А Л А

Справа №348/2145/20

26 квітня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю: заінтересованої особи (позивача) - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Гураша М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна заяву ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник про перегляд заочного рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації про виселення із житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА про виселення із житлового будинку.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2021 року, ухваленого у відповідності до положень ст.ст.280-282 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА про виселення із житлового будинку було задоволено.

15.06.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, переглянути його і скасувати, призначивши справу до судового за правилами загального позовного провадження.

Разом з тим, в подальшому заявник (відповідач) ОСОБА_2 чи її представник в судові засідання 02.08.2021 року, 05.10.2021 року, 22.11.2021 року, 08.12.2021 року, 26.01.2022 року, 09.03.2022 року та 26.04.2022 року не прибували, хоча про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду повідомлялися заздалегідь та належним чином рекомендованною кореспонденцією.

Зокрема, в судове засідання, призначене на 11 год. 00 хв. 02.08.2021 року ОСОБА_2 не прибула, натомість направила на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами.

В судове засідання, на 15 год. 00 хв. 05.10.2021 року заявник також не прибула, а її представник, адвокат Пахар О.А. направив на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з своєю хворобою та необхідністю ознайомитися з матеріалами даної справи для подальшого представництва інтересів ОСОБА_2 в суді.

22.11.2021 року, в судове засідання, призначене на 14 год. 00 хв. заявник та її представник аналогічно не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про слухання справи у їх відсутність чи його відкладення також до суду не надходило.

В судове засідання, призначене судом на 15 год. 30 хв. 08.12.2021 року заявник не прибула, надіславши на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, зазначивши в ній, що вона розірвала договір із адвокатом Пахаром О.А., а особисто вона немає можливості прибути в судове засідання.

В свою чергу адвокат Пахар О.А. направив суду повідомлення від 08.12.2021 року про припинення ним представництва ОСОБА_2 в даній справі, у зв`язку із розірванням договору про надання правничої допомоги.

26.01.2022 року на 09 год. 30 хв. ОСОБА_2 також не з`явилась до суду для розгляду її заяви про перегляд заочного рішення, надіславши заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що у її дітей наявні симптоми хвороби COVID-19.

В зв`язку з вищеописаним, судом в черговий раз було відкладено розгляд заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, та направлено рекомендованною кореспонденцією на її адресу повідомлення, в якому роз`яснено, що розгляд даної справи неодноразово відкладався судом на підставі її заяв та клопотань.

Враховуючи наведене, Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області повідомив заявника про те, що в черговий раз слухання справи відкладено і призначено на 09 год. 30 хв. 09.03.2022 року, зазначивши, що у випадку повторної неявки в судове засідання розгляд справи відбудеться у її відсутність.

Проте, в дане засідання ОСОБА_2 знову не з`явилась та не подала до суду жодних документів щодо неможливості прибути в судове засідання.

Тому, судом було повторно направлено ОСОБА_2 лист аналогічного змісту із роз`ясненням про можливість подальшого розгляду заяви про перегляд заочного рішення у її відсутність, у разі повторної неявки в судове засідання, яке призначено на 10 год. 00 хв. 26.04.2022 року.

На зазначену дату та час заявник (відповідач) ОСОБА_2 до суду також не прибула та не подала жодних заяв чи клопотань про слухання справи у їх відсутність чи відкладення вказаного розгляду.

Беручи до уваги викладені обставини, суд констатує, що відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення особи (заявника ОСОБА_2 ) про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктами 1, 2 ч.3 ст.223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.1, 3, 5 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання процесуальними правами не допускається, що закріплено в ст.ст.43, 44 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п.3 ст.129 Конституції України).

Крім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, констатує, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника (рішення у справі «Писатюк проти України»).

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд вважає таку поведінку (дії) заявника (відповідача) ОСОБА_2 та її представника, адвоката Пахара О.А. (в період часу його представництва інтересів останньої), як умисне затягування розгляду справи, а причини неявки в судові засідання неповажними, а тому приймаючи до уваги багаторазову неявку заявника (відповідача) в судові засідання, належним чином повідомленої про день та час їх проведення, відсутність заяви про розгляд справи без її участі та відсутність у суду підстав, передбачених чинним процесуальним законодавством для відкладення проведення судового засідання, суд вважає за можливе провести його у відсутність заявника (відповідача) ОСОБА_2 .

З приводу клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 31.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Також у відповідності до ч.ч.3, 4 ст.284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Крім того, відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 слід поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 31.03.2021 року.

Заінтересована особа (позивач) ОСОБА_1 та його представник, адвокат Гураш М.В. в судовому засіданні заперечили щодо скасування рішення суду від 31.03.2021 року, зазначивши, що заявник, тобто відповідач по справі, не прибувала в судові засідання щодо розгляду позовної заяви впродовж тривалого часу і під час розгляду її заяви про перегляд заочного рішення не навела поважності таких неявок до суду, оскільки подавши дану заяву до суду, остання і для її розгляду в судові засіданні неодноразово не з`являлась.

Крім того, представник заінтересованої особи ОСОБА_1 зазначив, що доводи наведені ОСОБА_2 в заяві про перегляд заочного рішення про те, що суд не надав належної правової оцінки доказам по справі, зокрема вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2020 року, а також що суд неправильно застосував норми Житлового кодексу України, є голослівними, оскільки нічим не підтверджені.

Також акцентує, що заявницею не подано жодних доказів, які б свідчили про її право на спірне житло.

Враховуючи наведене, просили суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її заяви про перегляд заочного рішення суду від 31.03.2021 року.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей, як представника органу опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заочного рішення суду повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи.

Про причини неявки представник третьої особи не повідомив, заяви про слухання даної справи у їх відсутності не поступало.

Що стосується вимог заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2021 року, ухваленого у відповідності до положень ст.ст.280-282 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, призначивши справу до судового за правилами загального позовного провадження, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши доводи, викладені в заяві про скасування заочного рішення, вислухавши заінтересовану особу (позивача) та його представника, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч.1, 3 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що судові процедури при розгляді справ повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк.

Також у цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

У відповідності до ч.1 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В ході розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2021 року, судом перевірено, що прийнявши позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, суддею 16.11.2020 року було відкрито провадження по даній справіта постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 16.12.2020 року, про що повідомлено сторін та представника третьої особи.

Однак, на зазначену дату відповідач ОСОБА_2 до суду не прибула, хоча про дату, час і місце проведення підготовчого засідання була повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.59).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою про судове засідання не прибула до суду, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подавала, заяви про слухання справи у її відсутності також не надходило, суд у відповідності до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, прийшов до висновку про можливість проведення підготовчого засідання по справі.

Таким чином, 16.12.2020 рокусудом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА про виселення із житлового будинку та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 год. 00 хв. 13.01.2021 року.

На вказану дату та час ОСОБА_2 аналогічно не з`явилася в судове засідання, хоча повідомлена належним чином і завчасно рекомендованою кореспонденцією, згідно якої повістку про виклик до суду отримала 22.12.2020 року (а.с.69).

В зв`язку з наведеним, розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 31.03.2021 року, про повідомлено учасників по справі.

Дану судову повістку про виклик до суду відповідач (заявник) ОСОБА_2 також отримала завчасно, а саме, згідно онлайн-відстеження поштового відправлення - 26.03.2021 року (а.с.75).

Однак, в судове засідання відповідач повторно не прибула і не повідомила про прични її неявки, в зв`язку з чим 31.03.2021 року судом, у відповідності до положень ст.ст.280-282 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи, ухвалено заочне рішення по даній справі.

Суд констатує, що відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Прийнявши позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкривши провадження по даній справі,суд вжив вичерпні заходи для повідомлення осіб про час та місце її розгляду, забезпечивши в тому числі відповідачу (заявнику) ОСОБА_2 можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

Однак, як зауважено вище, в судові засідання, які призначались на 16.12.2020 року, 13.01.2021 року та 31.03.2021 року відповідач ОСОБА_2 не прибувала, хоча про час та місце їх проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.

Як зазначено вище, за змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно до положення п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.п.1, 3, 5 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання процесуальними правами не допускається, що закріплено в ст.ст.43, 44 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п.3 ст.129 Конституції України).

Із врахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги повторну неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, належним чином повідомленої про день та час його проведення, відсутність доказів про поважні причини неявки до суду і таким чином відсутність у суду підстав, передбачених чинним процесуальним законодавством для відкладення проведення судового засідання, суд розглядаючи вищевказану справу прийшов до висновку про можливість проведення судового розгляду у відсутність відповідача ОСОБА_2 , в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу від 31.03.2021 року (а.с.81).

Таким чином, Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було розглянуто дану справу і 31.03.2021 року ухвалено рішення у відповідності до положень ст.ст.280-282 ЦПК України, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА про виселення із житлового будинку було задоволено.

Також суд зазначає, що копія даного рішення від 31.03.2021 року була направлена судом рекомендованною кореспонденцією на адресу відповідача ОСОБА_2 .

Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що відповідач ОСОБА_2 повідомлялася належним чином про час та місце слухання справи, а в заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодженням з винесеним рішенням по суті.

Тому, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Разом з тим суд роз`яснює, що у відповідності до ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.13, 43, 44, 76, 77, 80, 81, 121, 127, 128, 131, 223, 258, 259, 260, 261, 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник про перегляд заочного рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як їх законний представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації про виселення із житлового будинку залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У відповідності до ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст ухвали

складено 29.04.2022 року.