Справа № 346/2550/21
Провадження № 22-ц/4808/884/22
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у їх вихованні, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Васильковським В.В. 10 травня 2022 року, повний текст якого складено 17 травня 2022 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування ВК Коломийської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у їх вихованні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.10.2010 між сторонами зареєстрований шлюб, в якому народились діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.10.2019 шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дійтей залишено проживати з матір`ю. Позивач вказав, що рішенням ВК Коломийської міської ради від 23.06.2020 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми» йому встановлено графік спілкування: кожного вівторка та четверга з 16.00 до 19.00 год., перша, третя субота з 11.00 до 17.00 год., друга, четверта неділя з 11.00 до 17.00 год. ОСОБА_1 зазначив, що мав можливість спілкуватися з синами згідно встановленого графіка. Зокрема, батько з синами грався, виконував домашні завдання, займався спортом. Крім того, вказав, що він розуміє свій батьківський обов`язок брати участь у вихованні дітей, піклуюється про синів, а тому щомісячно сплачує кошти на їх утримання, купує дітям необхідний одяг, шкільне приладдя, іграшки, продукти харчування. Вказав, що відповідачка після розірвання шлюбу створює перешкоди його спілкуванню з синами. Так, ОСОБА_3 забрала у сина ОСОБА_6 телефон, який він придбав для можливості спілкування з дітьми, відмовляється повідомляти про стан дітей, про їх відсутність в дошкільному та навчальному закладах (про хвороби дітей він самостійно дізнається у лікаря дітей), взагалі не надає можливості бачитись з дітьми. При цьому необґрунтовано звинувачує його в протиправному ставленні до синів. На думку позивача, створення перешкод ОСОБА_3 у його спілкуванні з дітьми порушує не тільки його права як батька, а й порушує права та суперечить інтересам дітей.

Враховуючи вказане, просив суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми та встановити спосіб для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми.

Рішенням Коломийського міськрайоного суду від 10 травня 2022 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми - синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі способи: кожного вівторка та четверга з 15.00 то 19.00 год., кожної субота з 10.00 до 19.00 год.; у дні народження дітей (24 лютого та 18 серпня)- з 15 до 18 год.; під час релігійних свят - на другий день Великодня та Різдва з 10 год. до 20 год.; безперешкодне проведення з синами під час літнього періоду 30 діб разом з 15 липня по 15 серпня; проведення з синами 7 діб під час зимових канікул, за попереднім узгодженням періоду з ОСОБА_3 , спілкування з дітьми проводити без присутності матері ОСОБА_3 ; при неможливості виконання графіку завчасно (за 2 години) батько повідомляє матір, а матір - батька дитини; необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, відео (та іншого) зв`язку, в час не пов`язаний з навчанням. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його ухваленим при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, невідповідності висновків обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, судом першої інстанції не надана належна оцінка тому факту, що відповідач наніс удар в ділянку ноги та обличчя неповнолітньому сину ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Вказує, що з постанови Коломийського міськрайонного суду від 27.08.2019 слідує, що позивач вчинив акт психологічного насильства та відносно ОСОБА_1 було встановлено обмежувальний припис на один місяць. ОСОБА_3 зазначила, що відповідач неодноразово здійснював акти домашнього насильства щодо неї та щодо старшого сина ОСОБА_4 . Апелянт вважає, що судом не досліджено психологічну характеристику психоемоційного стану ОСОБА_4 , де вказано, що не варто допускати примусового спілкування з дорослими, які у дитини викликають страх і тривогу. У даному випадку, вважає ОСОБА_3 , це батько дитини позивач. Апелянт з посиланням на ч. 3 ст. 157 СК України, постанову ВС від 01.07.2020 у справі №138/96/18 та враховуючи факт психологічного насильства, застосування фізичного насильства відносно неї та старшого сина з боку позивача, вважає, що такі тривалі побачення ОСОБА_1 з дітьми за її відсутності спричинять високий рівень тривожності в останніх, викличе почуття страху, незахищеності, негативно вплине на їх психологічний стан. ОСОБА_3 , враховуючи психоемоційний стан дітей, беручи до уваги, що діти є малолітніми і в них лише формується психіка та власна самооцінка, вважає, що слід зменшити тривалість та частоту побачень позивача з дітьми, а побачення повинні відбуватися у її присутності.

Зважаючи на викладене, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі способи: в першу та другу суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; в другу та четверту неділі кожного місяця з з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Спілкування з дітьми проводити у присутності матері ОСОБА_3 . При неможливості виконання графіку завчасно (за 2 години) батько повідомляє матір, а матір - батька дитини; необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, відео (та іншого) зв`язку, в час не пов`язаний з навчанням. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Позивач ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Вказує, що законодавством України закріплено право та обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. Також законодавством встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Зазначає, що жодних неправомірних дій щодо дітей він ніколи не вчиняв. Позивач вказує, що апелянт не давала йому можливості бачитись та спілкуватись з дітьми, внаслідок чого він більше року з ними не спілкувався. Вважає, що вимога ОСОБА_3 про спілкування з дітьми у її присутності буде суперечити інтересам дітей та порушуватиме ефективність його особистого спілкування з дітьми. Зазначає, що між ним та відповідачкою виникають конфлікти, що негативного впливає на синів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В засідання апеляційного суду апелянт та її представник не з`явилися повторно, про час та місце судового розгляду були повідомлені належно і завчасно.

Представник Органу опіки та піклування ВК Коломийської міської ради також в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 20.07.2022 ним подано клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому також просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. Апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у відсутності відповідача, її представника та третьої особи.

Позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з синами, а тому дійшов висновку, що вимога про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми, суд врахував інтереси дітей та батьків, а також рішення виконкому Коломийської міської ради від 23.06.2020, і дійшов до висновку про встановлення ОСОБА_1 для у часті у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми синами: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 побачень без присутності матері. При цьому судом відхилено посилання ОСОБА_3 про побиття сина, оскільки вказане не доведено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15.10.2019 рішенням Коломийського міськрайонного суду. Малолітніх дітей залишено проживати з матір`ю. (т.1 а.с. 9).

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с. 7-8).

Рішенням ВК Коломийської міської ради №109 від 23.06.2020 встановлено ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми синами - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 такі дні та години: 25.06.2020 з 16:00 год. до 18:00 год. ; 02.07.2020 з 16:00 год. до 18:00 год.; кожного вівторка та четверга з 16:00 год. до 19:00 год.; - перша, третя субота з 11:00 год. до 17:00 год.; друга, четверта неділя з 11:00 год. до 17:00 год. (т.1 а.с.10).

Відповідно до довідки КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР наркологічного кабінету № 346 від 24.05.2021 ОСОБА_1 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (т.1 а.с. 11).

Згідно довідки КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР психоневрологічного кабінету № 202 від 24.05.2021 ОСОБА_1 на диспансерному обліку в психологічному кабінеті не перебуває (т.1 а.с. 12).

З характеристики на ОСОБА_1 , наданої головою обслуговуючого кооперативу садівничого товариства «Росинка СШ» від 02.06.2021, вбачається, що позивач ввічливий, спокійний, врівноважений, дотримується правил добросусідства, підтримує в належному стані прибудинкову територію. Активно проводить час з синами. За час проживання скарг від сусідів на ОСОБА_1 не було. (т.1 а.с. 13).

З наданих дублікатів чеків вбачається, що ОСОБА_1 регулярно сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 (т.1 а.с. 14- 32).

Згідно відповіді Коломийського ліцею № 1 від 27.05.2021 ОСОБА_4 є учнем 1-в класу. Його приводить щодня мати ОСОБА_3 , а батько ОСОБА_1 забирає сина з ліцею згідно графіку. Звернень до психологічної служби ліцею від батьків не надходило (т.1 а.с.79).

З листа закладу дошкільної освіти №3 Берізка вбачається, що ОСОБА_5 відвідує садочок систематично. Батьки цікавляться проблемами дитини, консультуються з педагогами. Під час малювання видно, що дитина прив`язана як до батька так і до матері (т.1 а.с. 80).

Судом також встановлено, що між сторонами склалися тривалі конфлікті відносини, зокрема, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 видано обмежувальний припис на один місяць, заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання з ОСОБА_3 ; обмежено спілкуватися з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з врахуванням рішення про визначення часу та місця зустрічей батька з дітьми, яке буде винесено органом опіки і піклування (т.1 а.с.104).

В подальшому рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 серпня 2021 року (справа №346/3894/21) та 09 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року (справа №346/4215/21), в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 відмовлено.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у ї вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Верховний Суду у своїй постанові від 08 липня 2021 року (справа № 484/37/20-ц) вказав, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дітей, а також інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дітей, дійшов правильних висновків про встановлення саме такого способу та порядку участі ОСОБА_1 у вихованні синів, виходячи передусім із якнайкращих інтересів дітей та врахувавши запропонований органом опіки і піклування графік спілкування батька із синами.

При цьому місцевим суд, врахувавши принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їхньому вихованні, активне та стабільне бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми синами, наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками, недоведеність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дітьми, необхідність їхнього спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дітей, зміст заявлених позовних вимог, відвідування дітьми садочка та школи, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дітьми без присутності матері.

Апеляційний суд зауважує, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

У цій справі апеляційний суд вважає правильним висновки місцевого суду про визначення спілкування батька ОСОБА_1 із малолітніми синами за відсутності матері, оскільки як встановлено судом, сторони між собою мають вкрай конфліктні стосунки. Посилання апелянтки, що позивач наніс удар в ділянку ноги та обличчя сину ОСОБА_4 , про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не доведені належними доказами, відомостей про наявність кримінального провадження за вказаним фактом в суді та його підтвердження ОСОБА_3 не надано та в матеріалах справи відсутні.

Такий спосіб зустрічей, на думку колегії суддів, відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дітей, а також спрямований на убезпечення їх від спостереження за конфліктами між батьками.

Крім того, з урахуванням вікових змін дітей, їхнього розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати інтересам дітей.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для скасування рішення не встановлено.

Керуючись статтями 268, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайоного суду від 10 травня 2022 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 30 серпня 2022 року.