Справа № 1628/1327/12
Провадження №6/548/18/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Коновода О.В.

з участю секретаря судового засідання Листопад В.Л. ,

розглянувши за відсутності учасників справи у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України , заінтересована особа: Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України .

В обґрунтування заяви зазначив, що 08 червня 2022 року при перетині державного кордону України у контрольно-пропускному пункті «Шегині» заявнику, ОСОБА_1 , рішенням Державної прикордонної служби відмовлено в перетинанні державного кордону України.

Начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» старшим лейтенантом Павлюк Ольгою Анатоліївною, як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону 08.06.2022 року, прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області 11.06.2012 року у цивільнй справі № 1628/1237/12, тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закоун України «Про порядок виїзду з Україїни і в`їзду в Україну громадян України» (копія рішення додається).

Таким чином, про існування ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 11.06.2012 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заявник дізнався лише 08.06.2022 року на підставі рішення Державної прикордонної служби України про відмову в перетинанні державного кордону України від 08.06.2022 року.

10.06.2022 року заявник отримав у Хорольському районному суді Полтавської області ухвалу вказаного суду, винесену 11.06.2012 року у справі № 1628/1237/12.

Ухвалою Хорольського районного суду від 11.0.2012 року у справі № 1628/1237/12 задоволено подання відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 та встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Покровська Багачка Хорольського району Полтавської області у праві виїзду а кордон до повного виконання ним зобов`язань за наступними виконавчими документами :- виконавчий лист № 2-457 від 22.07.2010 року виданий Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 42 195,22 грн. та судовий збір 421,95 грн., та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120,00 грн.

- виконавчий лист № 2-134 від 22.04.2011 року виданий Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 13 092,05 грн та судовий збір 130,92 грн., та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120,00 грн.

- виконавчий лист № 2а-1670/833/11 від 06.06.2011 року виданий Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави-МДПІ податковий борг в сумі 23 516,56 грн та податковий борг на додану вартість в сумі 41 353,50 грн.

- виконавчий лист № 2-175 від 13.09.2011 року виданий Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» борг за договором позики в сумі 26893,96 грн та судовий збір 268,93 грн., та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120,00 грн.

- судовий наказ № 18/1945 від 19.09.2011 року виданий Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Хорольської ЦРЛ борг в сумі 133 500,00 грн.

- виконавчий лист № 2-398 від 14.11.2011 року виданий Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 4 000,00 грн., моральної шкоди в сумі 500,00 грн., судовий збір 68,00 грн., та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120,00 грн.

- виконавчий лист № 2-398 від 18.11.2011 року виданий Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави - МДПІ судовий збір в сумі 68,00 грн.

- судовий наказ № 18/1945 від 03.10.2011 року виданий Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави-МДПІ державного мита в сумі 1 335,00 грн.

- виконавчий лист № 2-18 від 18.02.2010 року виданий Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 .

Заявник , ОСОБА_1 , звернувся до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з метою отримання інформації про наявність/відсутність будь-яких виконавчих проваджень, у яких він виступає боржником на даний час.

Хорольським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 29.06.2022 року № 17.28/8205 повідомлено, що станом на 29.06.2022 року у Хорольському районному відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 30364511 по виконанню виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб боргу на загальну суму 217 721, 25 грн. до складу якого входять 3 (три) виконавчих проваджень:

виконавче провадження № 27541213 з виконання виконавчого листа № 2-а-1670/833/11, виданого 06.06.2011 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 64 870, 06 грн. Залишок боргу становить 23 704, 92 грн., виконавчого збору 2 369, 98 грн., витрати на проведення виконавчих дій 3 296 грн. всього 29 370, 90.;

виконавче провадження № 29709213 з виконання наказу № 18/1945, виданого 19.09.2011 року Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Хорольської центральної районної лікарні 133 500 грн. Залишок боргу становить 118 145, 51 грн., виконавчого збору 11 814, 56 грн., витрати на проведення виконавчих дій 612 грн., всього 130 572, 07 грн.;

виконавче провадження № 49828056 з виконання з виконання виконавчого листа № 548/1278/15-ц, виданого 09.11.2015 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 51 480 грн. та судових витрат 514,80 грн., всього 51 994, 80 грн. Залишок боргу становить 51 994, 80 грн., виконавчого збору 5 199,48 грн., витрат на проведення виконавчих дій 584 грн., а всього 57 778, 28 грн.

Крім того, як зазначено у відповіді відділу ДВС, до складу зведеного виконавчого провадження ВП № 30364511 також входили:

виконавче провадження № 47576482 з виконання виконавчого напису № 343 від 09.02.2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу про стягення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 23 0733 грн. Виконавче провадження 30.10.2018 року завершено за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», сума боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не сплачено;

виконавче провадження № 30135670 з виконання виконавчого листа № 2-398, виданого 14.11.2011 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 4 688 грн. Виконавче провадження 30.10.2018 року завершено за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», сума боргу, виконавчий збір та витрати на провадження виконавчих дій не сплачено;

виконавче провадження № 26379516 з виконання виконавчого листа № 2-134, виданого 22.04.2011 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 13 345 97 грн. Виконавче провадження 30.10.2018 року завершено за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», сума боргу, виконавчий збір та витрати на провадження виконавчих дій не сплачено;

виконавче провадження № 20555152 з виконання виконавчого листа № 2-457, виданого 22.07.2010 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 42 737, 17 грн. Виконавче провадженн 30.10.2018 року завершено за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», залишок суми боргу 13 487, 17 грн., виконавчий збір та витрати на провадження виконавчих дій не сплачено;

виконавче провадження № 39650611 з виконання виконавчого листа № 2/548/451/13, виданого 30.08.2013 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 12 229, 40 грн. Виконавче провадження 30.10.2018 року завершено за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», сума боргу, виконавчий збір та витрати на провадження виконавчих дій не сплачено;

виконавче провадження №319972994 з виконання судового наказу № 18/1945, виданого 03.10.2011 року Господарським судом Полтавської області про стягення з ОСОБА_1 на користь держави державного мита в сумі 1 335 грн. Згідно даних спец розділу АСВП 28.08.2013 року виконавче провадження закінчено за п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція), сума боргу сплачена повністю;

виконавче провадження № 28724128 з виконання виконавчого листа № 2-175, иданого 13.09.2011 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість за кредитом від 23.04.2007 року за № на загальну суму 26 893, 96 грн., що еквівалентно 3 389, 24 доларів США. Стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 судові витрати на користь ПА «Індустріально-експортний банк», а саме: державне мито 268, 93 грн., що еквівалентно 33, 89 доларів США та витрати на інформаційно-техінічне забезпечення 120 грн. Згідно даних спецроздіілу АСВП виконавче провадження 13.12.2012 року було завершено за п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) у зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документу без виконання. Постанова про стягення виконавчого збору виділена в окреме виконавче провадження, виконавчий збір стягнуто;

виконавче провадження № 31972997 звиконання виконавчого листа № 2-398, виданого 18.11.2011 року Хоролсььким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 68 грн. Згідно даних спецрозділу АСВП 25.09.2012 року виконавче провадження закінчено за п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція), сума боргу сплачена повністю;

виконавче провадження № 17953163 з виконання виконавчого листа № 2-18, виданого 18.02.2010 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 25.02.2016 року було закінчено на п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) та направлено на виконання до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ.

Крім того, як зазначено у відповіді вказаного відділу ДВС, відповідно до ч. 4 розділу ХІІІ Інструкції з організації виконання рішень тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про : закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Начальник Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Барановська С.м. подала заяву про розгляд справи без участі представника відділу ДВС. Просила у задоволенні позову відмовити.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи позицію учасників судового процесу, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотиваною заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходженн судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 вказаного Закону України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Для цього за правилами п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Норма аналогічного змісту міститься у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»(який діє на дани час).

Таким чином, цим Законом України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Утім визначення поняття «ухилення» Закон України «Про виконавче провадження» прямо не розкриває. Відповідно до Нового словника української мови у 4-х томах 1998 року видавництва, вбачається, що в сучасній українській мові слово ухилення тлумачиться наступним чином: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі у чомусь, уникати; навмисно не давати відповіді на запитання, говорити щось інше.

Тобто, з погляду етимології словосполучення ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

У зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. Одночасно це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Аналіз вказаної норми права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Так, доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 , ухиляється від виконання рішення суду, відсутні.

У розумінні статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку.

Однак, згідно роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

ОСОБА_1 жодним чином не ухиляється від виконання своїх зобов`язань у зведеному виконавчому провадженні № 30364511, а навпаки, активно брав і бере участь у погашенні заборгованості.

Так, згідно інформації, наданої Хорольським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 29.06.2022 року № 17.28/8205 частина виконавчих проваджень, які входили до зведеного ВП № 3036411 завершені, - як у зв`язку з повним погашенням заборгованості (ВП № 31972994, ВП № 31972997), так і за заявою стягувача про повернення виконавчого документу без виконання, яка була викликана добровільним погашенням заборгованості даному стягувачу (ВП № 28724128). Водночас, інші виконавчі провадження повернуті стягувачам, у тому числі, з частковим погашенням ОСОБА_1 заборгованості (ВП № 20555152) 30.10.2018 року і повторно до виконання не пред`являлись, що свідчить, що стягувачі не скористались своїм правом на їх повторне пред`явлення, і по ним закінчився законодавчо визначений строк повторного пред`явлення до виконання.

Щодо виконавчих проваджень, які наразі перебувають на виконанні в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 30364511, а саме: ВП № 27841213, ВП № 29709213 та ВП № 49828056, ОСОБА_1 також здійснюється погашення відповідної заборгованості, про що свідчить зменшення залишку такої заборгованості. Так, у - ВП № 27541213 з виконання виконавчого листа № 2-а-1670/833/11, виданого 06.06.2011 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 64 870, 06 грн. Залишок боргу становить 23 704, 92 грн., виконавчого збору 2 369, 98 грн., витрати на проведення виконавчих дій 3 296 грн. всього 29 370, 90.; ВП № 29709213 з виконання наказу № 18/1945, виданого 19.09.2011 року Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Хорольської центральної районної лікарні 133 500 грн. Залишок боргу становить 118 145, 51 грн., виконавчого збору 11 814, 56 грн., витрати на проведення виконавчих дій 612 грн., всього 130 572, 07 грн.

Погашення заборгованості здійснюється як із заробітної платні заявника, так і з орендної плати, яку він отримує за оренду належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Заявник, ОСОБА_1 офіційно працевлаштований у Полтавському навчальному центрі Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України на посаді інструктора з індивідуального навчання водінню, що підтверджується копією його трудової книжки та довідкою Полтавського навчального центру ПОО ТСОУ від 05.07.2022 року за вих. № 01-13/169.

При наявності у власності земельної ділянки, яка перебуває в оренді, з якої здійснюється відрахування коштів на погашення заборгованості, та офіційної заробітної платні, з якої також здійснюється відрахування на її погашення, яка може йти мова про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на заявника відповідними рішеннями суду та обмеження його у праві виїзду за кордон, як застосованого судом заходу обмеження.

З викладеного вбачається, що докази про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання відсутні, і, навпаки, наявні лише докази виконання ним своїх зобов`язань, як повністю, так і частково. Відсутність доказів про те, що особа ухиляється від виконання зобов`язання є достатньою підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Крім того, суд вважає, що на даний час також наявні обставини, які спростовуються критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам у вигляді заборони у праві виїзду за кордон, оскільки порушується справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом.

Суд також враховує , що заявник ОСОБА_1 має захворювання та потребує обстеження та лікування, а також те, що на теперішній час в Україні оголошено воєнний стан. Згідно консультативного заключення Обласного ортопедичного відділення Обласної клінічної лікарні відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї та репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної ради від 05.05.2022 року, заявнику ОСОБА_2 , з діагнозом правобічний гонартоз 3-4 ст.рекомендовано тотальне ендопротезування правого колінного суглобу.

Вказане захворювання посттравматичний ДОА правого колінного суглобу 4 (четвертого) ступеню, значне порушення функції, слугувало причиною визнання заявника непридатним до війської служби з виключенням з війського обліку на підставі ст. 61 «а» графи ІІ Розкладу хворою згідно Наказу МОУ № 402-2008 року, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду від 06.05.2022 року, довідкою військово-лікарської комісії від 09.05.2022 року № 11/759 та записом у його війському квитку серії НОМЕР_2 .

У зв`язку з війською агресією Російської Федераціїї проти України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і по даний час, відповідними Указами Президента України, затвердженими Постановами Верховної Ради України, на території України введений та діє воєнний стан.

Згідно пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Однак, незважаючи на те, що з огляду на стан здоров`я, заявник не підлягає призову на військову службу під час мобілізації і не може бути призваним до лав Збройних Сил України чи інших законних збройних формувань для захисту України від нападу Російської Федерації, а тому має ю право перетину державного кордону, навіть у воєнний час, внаслідок встановленого судом обмеження, заявник не в змозі отримати лікування, чим забезпечити безпеку її життю та здоров`ю.

Згідно з положеннями статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Так, згідно положення вказаної статті: «Фізична особа мас право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом».

Вказана вище норма Конституції України та ЦК України кореспондуються з міжнародно-правовими актами.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено Законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Так, згідно з статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території (ч.1). Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власного (ч.2). На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч.3). Права, викладені в п. 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільств (ч.4).

Суть Конвенційних норм розкривається через їх застосування Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Як зазначалось вище, згідно ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції обмеження у праві вільно пересуватися можуть бути лише передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Тобто, застосовані до особи обмеження, передбачені законом, повинні переслідувати одну із законних цілей, зазначених в ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції.

У той же час необхідно встановити необхідність застосування цих обмежень. Оцінка «необхідності в демократичному суспільстві» вимагає визначити, чи було таке втручання «пропорційним законній переслідуваній цілі».

У справі ЄСПЛ «Батіста проти Італії» (заява № 43978/09) від 02.12.2014, яке стосувалося відмови з боку національних судів видати заявнику паспорт і анулювання його посвідчення особи для закордонних подорожей у зв`язку з неналежним виконанням аліментних зобов`язань ЄСПЛ констатував, (п. 41) «що стосується пропорційності обмеження, застосованого через несплачені борги, Суд нагадує, що даний захід може бути виправданим дише тією мірою, якою переслідує мету гарантувати сплату згаданих боргів (Napijalo, цитовано, §§ 78 - 82).

Водночас, захід, що обмежує свободу пересування особи, який спочатку був виправданим, може стати непропорційним і порушуватиме права такої особи, якщо автоматично продовжуватиметься протягом тривалого часу (Luordo, цитовано, § 96, z FoldesetFoldesneeHajlik, цитовано, § 35)". (n.l) У кожному випадку, державні органи зобов`язані стежити, щоб будь-яке втручання у право особи залишити свою країну, як від початку, так і протягом усього застосування, було виправданим і пропорційним відносно обставин. Бони не можуть продовжувати на тривалий строк заходи, що обмежують свободу пересування особи, без здійснення періодичної перевірки їх виправданості (Riener, цитовано, § 124, і Foldes і FoldesneFlajlik, цитовано, § 35)».

Відповідно до висновків, викладених у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", при проведенні її аналізу щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань - є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, "тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: «У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...». Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.".

Таким чином, суд вважає, що застосоване до ОСОБА_1 обмеження свободи у пересуванні, яке діє вже понад 10 років, що є досить тривалим періодом, при наявності доказів виконання ним своїх зобов`язань на підставі відповідних рішень судів, є явно непропорційним законній переслідуваній цілі і порушує його права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 247, 260, 261, 441 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України , заінтересована особа: Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , орган видачі 5312 (Шевченківський районний відділ у м.Полтаві Управління ДМС у Полтавській області), дата видачі 31.08.2018 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , встановлене ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 10.06.2012 року (справа № 1628/1237/12, провадження № 6/1628/30/12).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали після набрання нею законної сили направити до Державної прикордонної служби України для виконання (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, Україна).

Повний текст ухвали складено та підписано 20 липня 2022 року.

Суддя: О.В. Коновод