Справа № 591/1778/22
Провадження № 2/591/1593/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 591/1778/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що у період з 2008 року по 2017 роки він проживав з відповідачкою як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року їх сімейні стосунки з відповідачкою були припинені з причин вживання нею спиртних напоїв та нерозумінням при вирішенні важливих життєвих питань. З того часу вони стали проживати окремо, донька проживала з відповідачкою. З причин невиконання нею материнських обов`язків були здійснені заходи по відібранню у неї дитини без позбавлення батьківських прав та передачу її на виховання до спеціалізованого будинку дитини. З 08 травня 2018 року по 23 серпня 2018 року малолітня ОСОБА_4 перебувала на вихованні в комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». 23 серпня 2018 року на підставі листа служби у справах дітей Сумської міської ради дитину було передано йому на виховання.

Зазначає, що під час їх спільного проживання з відповідачкою вона постійно ухилялась від виконання обов`язків по вихованню дитини. Після відібрання дитини відповідачка жодного разу не поцікавилась життям доньки, її здоров`ям, не приходила до школи за місцем навчання дитини, не відвідувала батьківських зборів. При цьому жодних перешкод у спілкуванні з дитиною їй не чинилося.

Посилаючись на обставини того, що відповідачка протягом значного часу взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання у школі, не готовить дитину до самостійного життя, взагалі не спілкується з ОСОБА_5 та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про систематичне, триваюче невиконання батьківських обов`язків, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06 липня 2022 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 липня 2022 року.

В судове засідання учасники справи не з`явились. Від позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов визнає, наслідки визнання позову їх відомі та роз`яснені судом під час підготовчого засідання.

Представник третьої особи управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Черненко С.І. подала висновок органу опіки і піклування про можливість позбавлення відповідачки батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у письмовій заяві просить розглянути справу без участі представника управління.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що під час спільного проживання позивача та відповідачки однією сім`єю без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_3 , матір`ю якої є відповідачка ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 (а.с. 6, 8).

Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 09 травня 2022 року № 187/01 малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на вихованні в КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» з 08 травня 2018 року. 23 серпня 2018 року дівчинка вибула на подальше проживання та виховання у родину батька ОСОБА_1 на підставі листа служби у справах дітей Сумської міської ради від 22 серпня 2018 року № 1387/27.1-24 (а.с. 9).

Як зазначено в довідці Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 39 «Теремок» м. Суми, Сумської міської ради від 10 травня 2022 року № 01-60/37, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вихованкою закладу, відвідувала групу «Калинка» (старша група) з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року. Мати вихованки ОСОБА_2 за час перебування дитини в дошкільному закладі не з`являлася, батьківські збори не відвідувала (а.с. 10).

Згідно довідки Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 18 Сумської міської ради від 10 травня 2022 року № 69 ОСОБА_3 є ученицею 2-Б класу КУ СЗОШ № 18 СМР. Мати учениці ОСОБА_2 до школи не приходила за час навчання дитини, з учителями не спілкувалася й не брала участі у батьківських зборах (а.с. 11).

Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 11 липня 2022 року за № 817/27.1-26 орган опіки та піклування вважає можливим позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків, так як остання не приймає участі у вихованні доньки, не спілкується з нею, не цікавиться розвитком дитини та станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини.

Під час підготовчого судового засідання відповідачка позов визнала та надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що з позовними вимогами погоджується, наслідки визнання позову їх відомі та роз`яснені.

За висновком управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 11 липня 2022 року за № 817/27.1-26 орган опіки та піклування визнав можливим позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про свідоме нехтування відповідачем до виконання нею своїх батьківських обов`язків, про відсутність інтересу до дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 264, 265, 272 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: не відомий.

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради: адреса: м. Суми, вул. Харківська, буд. 35, .

Повне судове рішення складено 29 липня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова