Ухвала

31 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 682/2155/17

провадження № 61-8350ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 серпня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати бездіяльність державного виконавця Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Славутського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного МУМЮ) незаконною; зобов`язати державного виконавця донарахувати і стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів з доходу за надання майна в лізинг в сумі 9 367,67 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що в Славутському ВДВС на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 682/2155/17, виданий Славутським міськрайонним судом 09 січня 2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) боржника, щомісяця, починаючи з 09 серпня 2017 року, та на період навчання доньки, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Відповідно до податкової декларації про доходи та майновий стан за 2020 рік ОСОБА_2 отримано дохід від надання майна в лізинг в сумі 242 214,46 грн. Боржником сплачено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 39 075,52 грн, проте вона вважає, що сума заборгованості має складати 48 442,89 грн і боржнику належить сплатити різницю в розмірі 9 367,67 грн. З питанням про донарахування заборгованості за аліментами у розмірі 9367,67 грн вона зверталася до Славутського ВДВС, однак 20 жовтня 2021 року державним виконавцем їй відмовлено в донарахуванні і стягненні з боржника такої заборгованості. Ураховуючи наведене, просила скаргу задовольнити.

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області ухвалою від 08 червня 2022 року в задоволенні скарги відмовив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Хмельницький апеляційний суд постановою від 04 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2022 року в частині вирішення питання щодо витрат на професійну правничу допомогу скасував. В іншій частині ухвалу суду залишив без змін.

ОСОБА_1 25 серпня 2022 року подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 серпня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу для продовження розгляду суду першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 не оскаржуються, тому не є предметом касаційного перегляду відповідно до статті 400 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини четвертої статті 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно з частинами першою та третьою статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судами встановлено, що в Славутському ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного МУМЮ (м. Хмельницький) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 682/2155/17, виданий Славутським міськрайонним судом 09 січня 2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) боржника, щомісяця, починаючи з 09 серпня 2017 року, та на період навчання доньки, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

Відповідно до копії податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_2 за 2020 рік, сума його доходів від надання майна в лізинг становить 195 377,61 грн (загальна сума 242 214,46 грн, з них утримано податок на доходи - 43 203,63 грн та військовий збір - 3 633, 22 грн).

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01 червня 2021 року вих. № 22443 державним виконавцем проведено із розміру доходу 195 377,61 грн і 1/5 його частини становить 39 075,52 грн, яку боржником сплачено, що окрім самого розрахунку підтверджується листом від 20 жовтня 2021 року № 39523, згідно зі змісту якого стягувачу роз`яснено порядок нарахування заборгованості.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем проведено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про дотримання ним вимог закону при проведенні вказаного розрахунку.

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами застосовані правильно.

Наведені у скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 серпня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов