Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4187/21 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/4187/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заяву б/н від 22.02.2010. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14 500 грн. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним вище правочином. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 15.04.2021 утворилася заборгованість у розмірі 21169,76 грн., яка складається із 15159,45 грн заборгованості за кредитом; 6010,31 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованості за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 169,76 грн.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.02.2010 в сумі 15 159,45 грн та 2270 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у матеріалах справи наявна анкета заява, у якій сторони погодили всі умови договору. Вказує, що з моменту підписання ОСОБА_1 заяви між банком та нею був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Зазначає, що відповідачем було також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій сторони погодили базову відсоткову ставку за користування кредитом. Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Вважає, що активація нею картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Зазначає, що відповідач зверталася до банку з метою перевипустку карти, отримала перевипущенні картки з продовженим строком дії, якими продовжила користуватися. Вказує, що строк дії останньої перевипущеної картки до 12/2024, що спростовує висновки суду про сплив строку кредитування у 2013 році. Вважає, що оскільки суд встановив, що сторонами була узгоджена відсоткова ставка, але не погодився з розрахунком заборгованості за відсотками, то він повинен був встановити дійсний розмір заборгованості за відсотками в межах погодженого сторонами строку кредитування та за узгодженою ставкою 36% річних. Проте, вважає, що зазначений обов`язок суд першої інстанції не виконав та помилково послався на сплив строку кредитування у 2013 році. Враховуючи вищевикладене просить скасувати заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2022 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 22 лютого 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 15 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 22 лютого 2010 року становить 21 169,76 грн., яка складається з 15159,45 грн - заборгованості за кредитом; 6010,31 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованості за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача розмір кредитного ліміту Банком змінювався: 22.02.2010 року кредитний ліміт встановлено 800,00 грн., 12.09.2010 року кредитний ліміт було збільшено до 3000,00 грн., 24.11.2010 року кредитний ліміт збільшено до 3600,00 грн., 24.12.2010 року кредитний ліміт було збільшено до 4200,00 грн., 22.01.2011 року кредитний ліміт збільшено до 5000,00 грн., 23.01.2011 року зменшено кредитний ліміт до 5000,00 грн., 25.02.2011 кредитний ліміт збільшено до 6000,00 грн., 20.03.2011 року було збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн., 25.04.2011 року кредитний ліміт було збільшено до 10000,00 грн., 24.10.2017 відбулося збільшення кредитного ліміту до 12000,00 грн., 03.09.2018 року збільшено кредитний ліміт до 14500,00 грн., 21.02.2019 року кредитний ліміт було зменшено до 13113,90 грн., 02.01.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було надано кредитну картку, дата відкриття якої 22.02.2010, термін дії 10/13, тобто до 31.10.2013. Таким чином, відповідач зобов`язана була погасити кредит до 31.10.2013 шляхом внесення періодичних платежів і позивач мав право нараховувати відсотки. Виходячи з умов підписаної сторонами заяви від 22.02.2010, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк дії договору відповідає строку дії картки, відтак зі спливом 31.10.2014 у банку припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитними коштами.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст. 638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Спірний договір укладений між сторонами шляхом підписання Заяви, у якій зазначено, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг.

Оскільки відповідач належним чином не виконував передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту, однак відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, суд необґрунтовано посилався на закінчення строку дії карти і одночасного припинення строку дії договору та безпідставність здійснення банком нарахування відсотків.

В довідці про умови кредитування, яка підписана відповідачем особисто, визначена базова процентна ставка 3,0 % на місяць.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України вказує, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна довідка із якої вбачається, що кредитна карта неодноразово перевипускалася і термін дії останньої кредитної картки за кредитним договором б/н від 27.09.2007 до 09/24 року. А тому, сума заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що з 22.02.2010 по 09.04.2021 ОСОБА_1 було витрачено кредитних коштів на суму 106 569,22 грн., а внесено на погашення протягом зазначеного періоду 85 399,46 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.02.2010 в сумі 15 159,45 грн., яка не оспорюється сторонами.

Відтак, різниця складає 6010,31 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 6010,31 грн.

За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю, на користь останнього підлягає стягненню судовий збір у сумі 3405 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2022 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором б/н від 22.02.2010 з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 15 159 грн 45 коп. до 21 169,76 грн, з яких 15 159 грн 45 коп. заборгованість за тілом кредиту та 6010 грн 31 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3405 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді