Справа № 450/3878/21 Провадження № 2/450/385/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору) зменшення розміру аліментів, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.12.2013 року у справі №450/4384/13-ц, суд ухвалив стягувати з позивача на користь відповідача, ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 листопада 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до даного рішення 02.04.2020 року Пустомитівським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист.

03.05.2019 року позивач зареєстрував шлюб вдруге. Від шлюбу у нього народилося двоє дітей, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В даний час позивач ніде не працює. Дружина позивача ОСОБА_7 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Зазначає, що матеріальний стан його родини погіршився, витрати значно збільшились, матеріальне забезпечення його сім`ї покладено лише на позивача, що в свою чергу унеможливлює його сплачувати визначений судом розмір аліментів, а саме 1/3 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Окрім того, позивач оплачує комунальні послуги та користується послугами міжміського маршрутного перевезення для того, щоб добратися до м. Стрия з метою отримання підробітку для забезпечення сім`ї, що несе за собою додаткові витрати.

Вважає, що вказані факти, а також народження від другого шлюбу сина та доньки є підставами для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані обставини змусили позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду.

В поданій відповіді на відзив зазначає, що відповідачем жодним чином не спростовано доводів, викладених позивачем у позовній заяві. Зазначає, що він не заперечує свого обов`язку утримувати дітей, по можливості купує їм одяг та інші речі, однак, у зв`язку з народженням дітей у другому шлюбі, він зобов`язаний дбати вже про чотирьох дітей та забезпечувати їм належне матеріальне становище, тому подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду, унеможливлює забезпечення належного рівня матеріального становища дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому позивач змушений просити про зменшення розміру аліментів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача: представник відповідача, адвокат Новосядло В. Р. скерувала до суду відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечує, вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що позивач рішення суду від 17.12.2013 року про стягнення аліментів на утримання в добровільному порядку не виконував, відтак, відповідач змушена була звернутися з виконавчим листом №450/4384/13-ц від 02.04.2020 року до Стрийського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Станом на момент звернення до суду з позовною заявою, а саме на 31.12.2021 року, заборгованість по сплаті аліментів на дітей у позивача становила 166768,96 грн. Діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є близнюками. ОСОБА_3 є дитиною - інвалідом, який потребує окрім законодавчо встановленого мінімуму на своє утримання від батька, також додаткових витрат, пов`язаних з його лікуванням. Долучені до відзиву документи підтверджують особисте виховання дитини - інваліда лише його мамою та відсутність у житті дитини батька. За таких обставин вважає, що позовна вимога щодо зменшення розміру аліментів на утримання дітей, яка становить законодавчо визначений мінімум не заслуговує на увагу, беручи до уваги інвалідність дитини та необхідність у додаткових фінансових витратах, які лягають лише на плечі матері, відповідачки у справі. Відповідачка не працює, проживає з батьками-пенсіонерами та дітьми, а єдиною допомогою на утримання дітей, зокрема, і дитину - інваліда, є доходи батька відповідачки, з яким і проживають, в той час, коли матір відповідачки теж не працює та є інвалідом, потребує постійного нагляду, догляду та фінансової підтримки. Зазначає, що позивач ОСОБА_1 , батько дітей, є одноосібним власником нерухомого майна: квартири та нежитлового приміщення у АДРЕСА_1 . Аліменти, призначені рішенням суду на законодавчому рівні не сплачує, дітям не допомагає, заборгованість по аліментах становить 166768,96 грн., та в той же час звертається до суду з безпідставними вимогами щодо зменшення розміру аліментів, не доводячи жодних правової підстав.

Таким чином, з врахуванням заперечення на відповідь на відзив, вважає, що факт зміни матеріального стану позивача не доведений, а зміна його сімейного стану, народження у нього дітей в іншому шлюбі не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів, та не спростовує його обов`язку щодо утримання дітей від попереднього шлюбу, яким згідно з рішенням суду присуджено мінімальний, гарантований державою розмір аліментів на дітей, включаючи дитину - інваліда, який потребує додаткового догляду та належного матеріального забезпечення, на додаткове утримання якого відповідачка не претендувала та до суду не зверталася. Відтак, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідачки, адвокат Новосядло В.Р., подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника, позовні вимоги заперечила, у задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

21.09.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 11.10.2021 року відповідь на запит щодо доступу до персональних даних; 11.10.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 05.11.2021 року ухвала судового засідання; 16.12.2021 року ухвала судового засідання; 28.01.2022 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; 09.03.2022 року відзив на позовну заяву; 09.03.2022 року клопотання представника відповідача про розгляд справи у відсутності; 09.03.2022 року клопотання представника відповідача; 09.03.2022 року ухвала судового засідання; 12.03.2022 року заява представника відповідача; 25.03.2022 року відповідь на відзив; 04.04.2022 року заперечення на відповідь на відзив.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 вищезгаданого закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України .

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.12.2013 року по справі №450/4384/13-ц суд ухвалив стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

02.04.2020 року Пустомитівським районним судом Львівської області виданий дублікат виконавчого листа № 450/4384/13-ц.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають разом з матір`ю. Відповідачка ОСОБА_2 не працює.

Згідно витягу №168 від 25.01.2022 року про зареєстрованих у житловому примущенні /будинку осіб та довідки від 13.01.2022 року №32 відповідачка з дітьми проживає зі своїми батьками - пенсіонерами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідачка ОСОБА_2 , діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходяться на утриманні батька відповідачки - ОСОБА_8 .

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого управлінням соціального захисту населення Львівської РДА 17.11.2021 року, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю. Згідно копій висновку про комплексну психолого - педагогічну оцінку розвитку дитини від 09.06.2021 року №ІРЦ-85508/2021/244690, психологічного обстеження КНП ЛОР «Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру» Клініка психічного здоров`я дітей, підлітків та молоді від 14.04.2021 року, логопедичного обстеження від 19.04.2021 року, корінця медичного висновку №53 про дитину - інваліда віком до 18 років від 20.05.2021 року, епікризу виписного від 12.05.2021 року КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», виписки з медичної карти стаціонарного хворого №288 від 25.04.2018 року КЗ ЛОР Львівський обласний дитячий неврологічний диспансер, ОСОБА_3 потребує додаткових витрат, пов`язаних з його лікуванням, про стягнення яких з позивача відповідачка не зверталася.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП №64693989 від 20.01.2022 року, складеного державним виконавцем Мельникович С.М., станом на 31.12.2021 року загальна сума заборгованості у боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 166768,96 грн.

Також судом встановлено, що 03.05.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрований шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 03.05.2019 року, актовий запис 93.

З свідоцтв про народження серія НОМЕР_3 від 14.01.2016 року та серія НОМЕР_4 від 29.10.2019 року, вбачається, що у позивача та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька, ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, від іншого шлюбу в нього народились син та донька, а тому на його утриманні перебувають четверо малолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що призвело до погіршення його матеріального стану.

Однак, жодних доказів щодо суттєвого погіршення його матеріального стану позивачем суду не представлено.

Суд критично оцінює зазначене твердження позивача, оскільки зміна сімейного стану та народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Так, факт народження у платника аліментів інших дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей від попереднього шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Позивач, як на підставу зменшення розміру аліментів, посилався на те, що він не працює, отримує заробіток за рахунок підробітку та несе додаткові витрати на послуги міжміського маршрутного перевезення, пов`язані з доїздом до місця праці, а також сплачує комунальні послуги за проживання його родини.

Однак суд зазначає, що вказані підстави не свідчать про суттєве погіршення матеріального стану позивача та не звільняють позивача від обов`язку належним чином утримувати дітей, а також не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Окрім того позивач є власником квартири загальною площею 68,5 м2, житловою 36,8 м2 та нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 300140320, сформованою 17.02.2022 року.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його матеріального стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу, а встановлений рішенням суду від 17.12.2013 року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ним належним чином ним не сплачувався ще до народження дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах у ВП № 64693989 від 20.01.2022 року.

Викладене підтверджується висновком Верховного Суду у постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19, згідно якого зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, позивач має підтверджувати належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі №760/9783/18-ц та від 28.05.2021 року по справі №715/2073/20.

Отже, суд звертає увагу, що розмір аліментів на малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану, не доведено суду, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів визначених рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.12.2013 року, а зміна його сімейного стану, народження й нього дітей в іншому шлюбі не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів, та не спростовує його обов`язку щодо утримання дітей від попереднього шлюбу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, відтак, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 274 - 279, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 СК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 05.05.2022 року.

СуддяД. А. Кукса