Ухвала

17 серпня 2022 року

місто Київ

справа № 463/1760/19

провадження № 61-6451ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спадковим, поділ спадщини, визнання права власності на спадкове майно та стягнення компенсації його вартості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати майно спадковим, здійснити поділ спадщини, визнати право власності на спадкове майно та стягнути компенсацію його вартості.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просила усунути від права спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , видане 28 листопада 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською І. П.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 30 серпня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова задовольнив позов ОСОБА_2 , визнав 1/2 частку: автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ; автомобіля марки «Mercedes-Benz S 300», номерний знак НОМЕР_3 , 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_4 ; грошових виплат у розмірі 32 008, 19 грн, спадковим майном ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд здійснив поділ спадкового майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частинах та визнав право позивача ОСОБА_2 на таку частину спадкового майна:

- 1/4 частку вартості відчуженого відповідачем автомобіля марки

«Mercedes-Benz S 300», номерний знак НОМЕР_3 , 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_4 ;

- 1/4 частку автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ;

- 1/4 частину грошових виплат у розмірі 32 008, 19 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості належної їй частки у спадковому майні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 201 310, 29 грн, що складається з:

- 1/4 частки вартості відчуженого відповідачем після відкриття спадщини автомобіля марки «Mercedes-Benz S 300», номерний знак НОМЕР_3 , 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , у розмірі 39 250, 00 грн;

- 1/4 частки вартості автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, у розмірі 154 058, 25 грн;

- 1/4 частки суми грошових виплат у розмірі 8 002, 04 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив. Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 26 травня 2022 року Львівський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року - залишив без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 09 липня 2022 року із застосуванням поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Ухвалою від 22 липня 2022 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для виконання її вимог, зокрема з метою надання доказів на підтвердження отримання копії постанови Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у приміщенні суду 10 червня 2022 року.

ОСОБА_1 10 серпня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження отримання копії постанови суду апеляційної інстанції у приміщенні суду 10 червня 2022 року.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначив підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник будучи переконаною, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначила те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18, від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18, від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, згідно з якими визначення судом частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17, якими визначено, що статтею 60 СК України закріплено презумпцію спільності майна подружжя, набутого ними у шлюбі;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2021 року у справі № 464/7011/16-ц, від 26 липня 2021 року у справі № 752/11785/19-ц, у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, де визначено, що презумпція спільності майна подружжя діє, допоки той з подружжя, хто її заперечує, не доведе протилежного, зокрема, що джерелом набуття майна були його (її) особисті кошти, оскільки у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 520/11358/15-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 752/8045/14-ц, щодо застосування судами надто формального підходу до розгляду справ;

- (5) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 610/2035/17-ц, від 21 січня 2019 року у справі № 242/2563/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 316/2065/15-ц, відповідно до яких потрібно визначити, чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, майнова компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар;

- (6) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 643/3963/19, від 16 червня 2021 року у справі № 299/2490/16-ц, де визначено порядок застосування частини другої статті 364 ЦК України;

- (7) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/309/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, щодо вибору способу захисту цивільних прав особи;

- (8) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 758/1214/15-ц, від 29 червня 2021 року у справі № 386/967/18, якими визначено порядок застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України;

- (9) суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

- (10) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили обставини, які мають значення для вирішення справи;

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 4 частини другої статті 389, пунктах 1, 3 статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що постанову Львівського апеляційного суду ухвалено 26 травня 2022 року, повний текст складено 06 червня 2022 року, заявник копію цієї постанови отримала особисто у приміщенні суду 10 червня 2022 року, на підтвердження чого надала лист Личаківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2022 року вих. № 01-13/37/2022.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

IV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зупинити виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року.

Клопотання обґрунтовувалося тим, що 28 липня 2022 року державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби України у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дробний А. М. відкрив виконавче провадження № 69515777 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості належної їй частки у спадковому майні ОСОБА_3 у розмірі 201 310, 29 грн.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи те, що оскаржуваними рішеннями із заявника стягнуто 201 310, 29 грн, з метою забезпечення примусового виконання наведених рішень щодо стягнення зазначеної суми коштів виконавцем здійснюватимуться заходи, спрямовані на арешт коштів та майна боржника, звернення стягнення на її майно.

За наведених обставин, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет позову, з метою запобігання порушенню прав осіб, які беруть участь у справі, враховуючи, що оскаржуваними рішеннями задоволено вимоги про визнання права власності на частку у спірному майні та стягнуто із заявника компенсацію вартості частини майна, вартість якої є істотною, заявник зазнає труднощі у сплаті такої грошової компенсації, що може, за її наполяганням, призвести до звернення стягнення на єдине належне їй майно - квартиру, а у разі задоволення її касаційної скарги - істотно ускладнить поворот виконання рішень судів, тому Верховний Суд зробив висновок про доцільність зупинення дії рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду до закінчення касаційного провадження.

V. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Личаківського районного суду м. Львова цивільну справу № 463/1760/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спадковим, поділ спадщини, визнання права власності на спадкове майно та стягнення компенсації, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом.

Зупинити виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак