Справа № 545/209/22
Провадження № 2/545/520/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

за участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майніта визнання права власності на частку у житловому будинку,

в с т а н о в и в:

Позивач у січні 2022 року звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що їй на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.05.2019 року належить ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; іншим співвласником, якому належить ј частка, є неповнолітній ОСОБА_3 , частка якого є незначною і її неможливо виділити в натурі, також спільне володіння та користування нерухомим майном є неможливим.

Просила припинити право власності ОСОБА_3 та визнати за нею право на ј частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості належної частки у спільному майні у сумі 43266 гривні шляхом виплати грошових коштів з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши, що її син зареєстрований та до останнього часу проживав разом з нею у належній їй на праві власності квартирі; на теперішній час у зв`язку з введенням воєнного стану дитина виїхала на навчання до Франції, тому отримані нею як компенсацію кошти за припинення права на частку у майна планує витратити на його навчання.

Представник третьої особи виконавчого комітету Київської районної у місті Полтаві ради як органу опіки та піклування -у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.05.2019 року визнано за ОСОБА_1 право власності на ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.7-10). Зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 має право власності на ј частку нерухомого майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Полтавської районної державної нотаріальної контори від 12.11.2021 року на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 відкрита спадкова справа №906/2008 за заявою про прийняття спадщини згідно закону 1261 ЦКУ від ОСОБА_2 , яка діє як законний представник малолітного сина ОСОБА_3 (а.с.12). Згідно із довідкою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 12.10.2021 року на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітного сина померлого ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно з ч.1 ст.321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно- технічної експертизи №21 від 03.04.2020 року з технічної точки зору поділити житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частках ѕ та ј не є можливим (а.с.21).

Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зауважив Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення по справі "Андрій Руденко проти України" (Заява N 35041/05), за рішеннями національних судів, винесених в ході розгляду спору між приватними сторонами, заявник втратив право на частку у квартирі. Той факт, що тими самими рішеннями йому було присуджено компенсацію за таку втрату, не має значення для питання щодо наявності певного виду втручання. Однак умови щодо компенсації є суттєвими для оцінки того, чи дотримав оскаржуваний захід справедливий баланс відповідно до ст. 1 Першого протоколу (див., наприклад, рішення у справі "Україна-Тюмень" проти України" (Ukraine-Tyumen v. Ukraine), N 22603/02, п. 57 від 22 листопада 2007 року).

Окрім того, правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999).

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що припинення права на частку у спільному майна не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника ОСОБА_3 , який є неповнолітнім, а його законний представник (мати) та орган опіки і піклування не заперечують проти цього.

Відповідно до ч. 2 ст.364 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно- технічної експертизи №21 від 03.04.2020 року ринкова вартість ј частини житлового будинку, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 складає 43 266 грн. (а.с.14-24).

Як вбачається із копії квитанції, ОСОБА_1 19.01.2022 року внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Полтавській області грошову компенсацію вартості належної ОСОБА_3 частки у спільному майні в сумі 43 266 грн. (а.с.6).

Враховуючи викладене, позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майніта визнання права власності на частку у житловому будинку задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на ј частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (рахунок НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , Банк одержувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, РНОКПП одержувача НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості належної частки у спільному майні у сумі 43 266 гривні шляхом виплати грошових коштів з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк