Справа № 204/9693/21
Провадження № 2/204/826/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 618,00 грн., але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову вказує на те, що 25 березня 2011 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач має іншу сім`ю. Спільна з відповідачем дитина проживає разом з батьком позивачем по справі. З жовтня 2019 року відповідач участі в утриманні сина не приймає. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Син сторін є різноманітно розвиненою дитиною, навчається у гімназії, яка має високий рейтинг з навчання, почав відвідувати заняття по плаванню. Починаючи з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років становить 2 618,00 грн. За таких обставин позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина.

19 квітня 2022 року представник відповідача - ОСОБА_4 надав суду письмові пояснення у справі, в яких зазначено наступне. За домовленістю між батьками (сторонами спору) після фактичного розірвання шлюбних відносин, син залишився проживати разом з позивачем. При цьому, з жовтня 2019 року по вересень 2020 року дитина знаходилася на утриманні відповідача. Після цього, за домовленістю між сторонами спору, відповідач починаючи з листопада 2019 року по жовтень 2020 року перераховувала позивачу на картковий рахунок кошти на утримання сина на загальну суму 18 508,00 грн. Внаслідок погіршення матеріального стану відповідача, з листопада 2020 року вона брала участь в утриманні дитини в натуральній формі: купувала дитині одяг, продукти харчування, витрачала кошти на спільне дозвілля разом з сином тощо. Таким чином, твердження позивача про неучасть відповідача в утриманні дитини є помилковими та надуманими. Між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, який розглядається в Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська (справа 204/1936/22). Факти встановлені при розгляді вказаної справи можуть мати преюдиціальне значення при розгляді цієї справи, оскільки право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина. Позивач не подав суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність останньої сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем у позовній заяві. Починаючи з 21 вересня 2021 року відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець (основний вид діяльності КВЕД 47.76 - Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах). Зважаючи на те, що з початку ведення підприємницької діяльності минуло лише 6 місяців, відсутність постійної клієнтської бази, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому твердження позивача про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає фактичним обставинам справи. Враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1 400,00 грн. на дитину щомісячно, на переконання відповідача, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. З огляду на викладене просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 400,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Позивач та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач додатково пояснив, що на теперішній час їх спільних з відповідачем син ОСОБА_6 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідач та її представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного з позивачем сина у розмірі 1 400,00 грн. щомісячно. Відповідач додатково повідомила, що на теперішній час вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, займається реалізацією зоотоварів. До введення в країні воєнного стану її дохід становив приблизно 20 000,00 грн. на місяць, однак, на теперішній час замовлень мало. З кінця 2019 року сторони разом не проживають, а у грудні 2021 року шлюб між ним було розірвано. Спільний з відповідачем син ОСОБА_6 є її єдиною дитиною. Хронічних захворювань дитина не має. Також, їй на праві власності належить дві квартири, однак у кожній з них на теперішній час здійснюється ремонт та квартири не придатні для проживання. З жовтня 2019 року по грудень 2020 року дитина проживала разом з батьком, потім нетривалий час протягом двох-трьох місяців з нею, після чого з березня 2021 року дитина постійно проживає з батьком. На теперішній час дитина проживає з бабою матір`ю позивача, у с. Червоний Став Криничанського району Дніпропетровської області.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком, а відповідач ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21 червня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 607 (а.с. 9).

Позивач та відповідач разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинено, спільне господарство не ведуть.

Неповнолітній ОСОБА_5 на теперішній час проживає разом з батьком позивачем по справі та знаходиться на його утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.ч. 1-2 ст. 181 СК).

Отже, Сімейним кодексом України передбачено два види оплати аліментів на утримання дитини: договірний коли батьки досягли згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів, та судовий коли такої домовленості між батьками досягнуто не було.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів є беззаперечним доказом того, що домовленості між батьками дитини щодо розміру аліментів досягнуто не було, та відповідач належним чином не виконує свого обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, суд вважає недоведеними твердження відповідача про те, що у період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року вона в якості сплати аліментів на утримання сина надавала позивачу матеріальну допомогу шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок. Доказів того, що перераховані відповідачем позивачу згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень (а.с. 64-85) у період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року грошові кошти є саме матеріальною допомогою на утримання сина, відповідачем суду не надано, а позивачем цей факт заперечувався.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що у відповідача не перебувають на утриманні інші діти або непрацездатні батьки.

Сторонами визнавалося, що стан здоров`я неповнолітнього ОСОБА_5 є добрим та не потребує додаткових витрат на лікування.

Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що вона спроможна надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини. Крім того, в судовому засіданні відповідач частково визнала позовні вимоги та не заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання сина у розмірі 1 400,00 грн. щомісячно.

Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком кожного з батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2 618,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2618 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітньому ОСОБА_5 на час розгляду справи виповнилось 10 повних років.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем до стягнення 2 618,00 грн. щомісячно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно має можливість та спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем до стягнення 2 618,00 грн. щомісячно.

Посилання позивача в обґрунтування розміру аліментів у заявленій до стягнення сумі на те, що неповнолітній син сторін почав відвідувати заняття з плавання, а також щороку влітку оздоровлюється на морі, а взимку сім`я намагається відпочивати у горах, що також потребує значних витрат на дитину, суд до уваги не бере, оскільки такі витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини та відпочинком у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України відносяться до додаткових витрат на дитину. Слід враховувати, що аліменти необхідні щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а додаткові витрати обумовлені особливими обставинами.

Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів буде 2 000,00 грн. щомісячно, тобто з відступом від рівності часток (2 618,00 грн. : 2 = 1 309,00 грн.) в сторону збільшення, оскільки основний тягар по утриманню дитини лежить на особі, з якою на теперішній час проживає ця дитина, тобто на батькові.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 07 грудня 2021 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до досягнення дитиною повноліття, на користь батька ОСОБА_1 , що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що згідно чинного законодавства розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 908,00 грн.

На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень, 00 копійок) щомісячно, починаючи стягнення з 07 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок) на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез