ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/11/22
Провадження № 22-ц/821/482/22
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря - Зінченко Ю. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Уманської міської ради, Уманське комунальне підприємство «Комунальник» Уманської міської ради,

третя особа - Управління в місті Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України»,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Черкаси апеляційну скаргу Уманського комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради, Уманського комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради, третя особа: Управління в місті Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України» в особі керівника Столяра Андрія Миколайовича, про заборону вчиняти певні дії, які можуть порушити право власності, у складі: головуючого судді Піньковського Р. В.,

в с т а н о в и в :

10 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом вищенаведеного змісту.

Позовні вимоги полягали у скасуванні рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року за № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних споруд форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства» в частині яка стосується демонтажу тимчасової споруди, встановленої по АДРЕСА_1 належної ОСОБА_1 , заборонивши відповідачам вчиняти будь-які дії, що пов`язані з її демонтажем.

Одночасно з приведеною позовною заявою, до суду позивачем подана заява про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, які пов`язані з організацією та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) спірної тимчасової споруди, до вирішення спору по суті.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що в листі від 05 січня 2022 року КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради поставило його до відмову, що у разі не проведення добровільного демонтажу належної йому тимчасової споруди по АДРЕСА_1 до 10 січня 2022 року, відділ ЖКГ Уманської міської ради організує спільно з УКП «Комунальник» знесення, демонтаж належного йому об`єкта.

На його думку, наведені неправомірні дії відповідачів можуть спричинити невідворотні наслідки, а саме знищення належного йому майна, при цьому рішення суду у цій справі буде неможливо виконати. Також, наведені дії відповідачів фактично позбавляють його порушеного права, за захистом якого він звернувся.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії, які пов`язані з організацією та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства».

Ухвала мотивована тим, що місцевим судом встановлено, що позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову разом з позовною заявою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право власності та користування на тимчасову споруду по АДРЕСА_1 , на яку він отримав усі дозвільні документи.

Підставою для звернення із заявою про забезпечення позову послугувала та обставина, що позивачем отримано повідомлення КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради, у якому ОСОБА_1 , як власника об`єкту некапітального типу, тимчасової споруди, повідомлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства» йому необхідно до 10 січня 2022 року провести демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 . В разі невиконання рішення про демонтаж, відділ ЖКГ Уманської міської ради організує спільно з УКП «Комунальник» знесення (демонтаж) вищевказаного об`єкту.

Суд пересвідчившись у тому, що між сторонами дійсно існує спір, а невжиття заходів саме такого виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, прийшов до висновку про достатню обґрунтованість фактичних обставин підтвердженими доказами з якими пов`язується застосування саме такого виду забезпечення позову.

В апеляційній скарзі, поданій 31 січня 2022 року, КП «Комунальник» порушено питання про скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2022 року з посиланням на її незаконність та необґрунтованість, що, за переконанням скаржника, випливає з не дослідження належним чином судом доказів, що мають суттєве значення для справи, та постановлення нової ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у виняткових випадках, зокрема як це регламентовано ч. 4 ст. 153 ЦПК України у випадку потреби коли надання заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

При цьому скаржник зазначив, що як до позовної заяви так і до заяви про забезпечення позову не додано відповідних документів, що мають істотне значення, а тому суд повинен був провести розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування та благоустрою на території м. Умань від 29 грудня 2021 року, у зв`язку з недотриманням вимог паспорта прив`язки тимчасової споруди при її встановленні, Наказом Управління містобудування, землевпорядкування, комунального майна та будівельного контролю від 29 грудня 2021 року № 434/15-16 анульовано паспорт прив`язки тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 виданий 10 червня 2020 року за реєстраційним номером № 480, замовник ОСОБА_1 та зобов`язано провести демонтаж тимчасової споруди та роботи з відновлення благоустрою території, що відповідно до Акту перевірки статусу відстеження, було вручено йому особисто 31 грудня 2021 року.

Відповідна послідовність дій та виявлені порушення послугували підставою для прийняття виконавчим комітетом Уманської міської ради рішення від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства», серед яких і вищевказана тимчасова споруда, власником якої є позивач.

Відповідним рішенням уповноважено КП «Уманська муніципальна варта» Уманської міської ради в найкоротший термін повідомити власників тимчасових споруд, підготовити попередження про демонтаж.

Водночас місцевий суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, постановив оскаржувану ухвалу суду без дослідження доказів, що за переконанням скаржника мали суттєве значення для справи. При цьому позивачем не доведено, що невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду або, що вказаний судовий захист буде ефективним для поновлення порушених прав позивача.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Судом в процесі розгляду даної судової справи встановлено, що 10 червня 2020 року відділом архітектури містобудування та кадастру Уманської міської ради видано паспорт прив`язки тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 , замовник ОСОБА_1 з терміном виконання його умов до 10 грудня 2020 року, строком дійсності до 29 серпня 2025 року (а. с. 10-12).

10 липня 2020 року за № 6413/02-09 ОСОБА_1 до Уманського міського голови, подано заяву про те, що умови паспорту прив`язки тимчасової споруди по розміщенню її за адресою АДРЕСА_1 , заявником виконано в повному обсязі (а. с. 13).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Уманської міської ради від 24 січня 2019 року за № 26 про внесення змін до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджено перелік розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності в новій редакції, зокрема щодо тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Відповідно до договору про встановлення особистого сервітуту від 22 жовтня 2020 року, укладеного між представником Уманської міської ради та ОСОБА_1 , особистий сервітут встановлено відносно земельної ділянки площею 0,0036 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (тимчасова споруда за адресоою: АДРЕСА_3 , в інтересах сервітуарія - ОСОБА_1 . Строк дії договору до 29 серпня 2022 року (а. с. 16).

Згідно з договором щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від 12 березня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та Управлінням в м. Умані та Черкаській області Відокремленого підрозділу комітету правового захисту України «Спеціалізований державний антикорупційний комітет України», погоджено пайову участь ОСОБА_1 в утриманні об`єктів благоустрою в м. Умані для здійснення підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_3 . Розмір внеску склав 7 262,43 грн (а. с. 19).

Відповідно до змісту технічних умов № 5 від 03 травня 2019 року тимчасова споруда за адресою АДРЕСА_3 , підключена до водопровідної мережі (а. с. 17).

Згідно до змісту технічних умов стандартного приєднання до електричних мереж № 57-3/2019 від 29 квітня 2019 року, тимчасова споруда за адресою АДРЕСА_3 підключена до електропостачання (а. с. 18).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків передбачених ч. 5 цієї статті.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що позивач звернувся з позовом про заборону вчиняти певні дії, які порушують його право власності та зокрема право користування вище наведеною тимчасовою спорудою, на яку він отримав усі дозвільні документи.

Підставою для перешкод у користуванні послугувало рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства» відповідно до якого позивачу до 10 січня 2022 року необхідно провести демонтаж тимчасової споруди за адресоою: АДРЕСА_1 . При цьому його попереджено, що в разі невиконання рішення про демонтаж, відділ ЖКГ Уманської міської ради організує спільно з УКП «Комунальник» знесення вищевказаного об`єкту.

З наведеного слідує, що обраний позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаний безпосередньо з самим позовом.

Місцевий суд презюмувавши наявність у позивача відповідного права на користування вище наведеною тимчасовою спорудою за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що до заяви про забезпечення позову не додано відповідних документів, що мають істотне значення, а тому суд повинен був провести розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін не узгоджуються з матеріалами, виходячи з того, що позивачем як власником майна, відносно якого прийнято рішення одним з відповідачів, зокрема Уманською міською радою, про його демонтаж, доведено той факт, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову предметом якого є заборона вчиняти певні дії, які можуть порушити право власності.

В свою чергу, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, що унормовано ст. 153 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами позивача та висновком місцевого суду про задоволення заяви про забезпечення позову та наголошує, що без забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які дії, що спрямовані на організацію та проведенням демонтажу (знесення, руйнування) тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 05 січня 2022 року № 1 «Про демонтаж тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу на території Уманської міської територіальної громади, встановлених з порушенням законодавства», сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

Крім того, в контексті наведеного колегія суддів вважає, що з огляду на обсяг позовних вимог, заявлений стороною позивача засіб забезпечення позову є достатнім та співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням спору по суті і не порушує права відповідача, який в даному випадку являється скаржником щодо реалізації його прав у майбутньому, оскільки є лише тимчасовим обмеженням до вирішення спору по суті і мають на меті забезпечити виконання майбутнього рішення суду тільки лише в разі ухвалення судового рішення про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу КП «Комунальник» Уманської міської ради слід залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2022 року, без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Комунальник» Уманської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2022 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 20 квітня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак