Справа № 143/5/21
05.05.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Огородник Н.А.,
представника позивача - адвоката Сніцаренка А.А.,
представника відповідача адвоката Щавінського К.С.,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Погребищенська міська рада, про визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсною додаткової угоди,-
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсною додаткової угоди.
11.10.2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (орендодавець) та ним (орендар) було укладено додаткову угоду №638 до договору оренди землі від 29.11.2012 року, якою до пунктів 2, 5, 9, 11 договору оренди землі було внесено зміни в частині нормативної грошової оцінки та орендної плати.
В ході виконавчого провадження №60026733 з примусового виконання виконавчого листа у справі №143/1269/17 від 10.08.2018 року про стягнення із ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_4 приватним виконавцем Турським О.В. було накладено арешт на вказане вище право оренди земельної ділянки.
За наслідками торгів було складено Протокол №453945 проведення електронних торгів, відповідно до якого переможцем торгів визнано учасника №2 ОСОБА_3 .
19.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. складено Акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки.
Після цього 20.12.2019 року на підставі, зокрема, вказаних Протоколу №453945 проведення електронних торгів та Акту про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки, державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р. було прийнято рішення №50357455, на підставі якого проведено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 .
20.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 29.11.2012 року, до якого було додано Акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2019 року.
На виконання вказаного Наказу 08.01.2020 року між відповідачами було укладено оскаржувану Додаткову угоду №2 до договору оренди землі від 29.11.2012 року, якою внесено зміни до Договору оренди землі, укладеного між Погребищенською районною державною адміністрацією та ним, а саме замінено сторону договору (орендаря) з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Позивач вважає, що вказаний Наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області підлягає скасуванню, а Додаткова угода до договору оренди землі - визнанню недійсною.
Звертає увагу суду на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №904/968/18, який зводиться до того, що з аналізу статей 93 і 135 ЗК України, положень ст.ст.5, 6, 16, 30, 31 ЗУ «Про оренду землі», ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слідує, що право на оренду (право оренди) земельної ділянки, яке набуте орендарем на підставі договору оренди, є похідним від права власності майновим правом у розумінні ст.ст.177, 178 ЦК України, щодо якого законодавством установлено певні обмеження, які визначають рівень його оборотоздатності.
Положеннями абз. 4 ч.2 ст.135 ЗК України, за якими звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження», не врегульовано порядку звернення стягнення, а робиться лише відсилання до спеціального закону.
Тож системний аналіз ст.19 Конституції України, ст.ст.10, 18, 56 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.1 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказує на те, що виконавець не наділений правом накладення арешту на право оренди земельної ділянки боржника орендаря, яке як майнове право є за змістом наведених вище законодавчих норм відмінним від майна (коштів) об`єктом цивільних прав та має обмежену оборотоздатність для боржника орендаря.
Застосування виконавцем такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на право оренди земельної ділянки, можливе стосовно власника земельної ділянки (орендодавця), а також у тих випадках, коли право на таке відчуження щодо іншої особи, крім власника, передбачено законом або договором. Адже виконавець, виконуючи рішення, не може бути наділений більшими повноваженнями щодо майнових прав, ніж має щодо цих самих майнових прав сам боржник.
Виключний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що визначений ст.141 ЗК України, не містить такої підстави як відчуження права оренди земельної ділянки, а відтак реалізація належного йому права оренди на публічних торгах, на думку позивача, є протиправною.
Аналіз наведених положень чинного законодавства свідчить про те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області при прийняття оскаржуваного Наказу та укладенні Додаткової угоди до договору оренди землі порушено норми ЗУ «Про оренде землі», ЗК України та ЦК України.
Стверджує, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області мало надати правову оцінку проведеним реєстраційним діям, оскільки чинне законодавство не містить такої підстави для заміни орендаря у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як протокол електронних торгів та акт про проведені електронні торги.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.15, 16, 21, 203, 215 ЦК України, ст.152 ЗК України, просить:
-визнати недійсною Додаткову угоду №2 до Договору оренди землі від 29 листопада 2012 року, укладену 08 січня 2020 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_3 .
Ухвалою судді від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с.59, 60).
У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обгрунтування заперечення проти позову посилається на те, що оспорюваними Наказом та Додатковою угодою до договору оренди землі Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області здійснено приведення вищевказаного договору оренди землі у відповідність до відомостей Државного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідно до норм чинного законодавства Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не наділено повноваженнями щодо надання правової оцінки діям суб`єкта державної реєстрації прав (Т.1, а.с.89-94).
Ухвалою суду від 27.05.2021 року відмовлено представнику позивача адвокату Гонті О.А. в забезпеченні позову (Т.1, а.с.213-218).
Ухвалою суду від 30.08.2021 року залучено Погребищенську міську раду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Т.2, а.с.12-14).
Ухвалою суду від 20.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.2, а.с.30, 31).
В судовому засіданні представник позивача адвокат Сніцаренко А.А. підтримав позов та підтвердив викладені у ньому обставини. Водночас, повідомив, що йому не відомо, чи було створено позивачем фермерське господарство на основі зазначеної вище земельної ділянки. На його думку така обставина не має значення для правильності вирішення спору, оскільки право оренди цієї земельної ділянки було зареєстровано за ОСОБА_2 . Також зауважив, що ФГ «Ланецького» було зареєстровано в 2010 році, а означена земельна ділянка була передана для ведення фермерського господарства позивачу в 2012 році і вона не використовувалася ним для розширення цього фермерського господарства. Чи здійснювалося використання цієї земельної ділянки безпосередньо позивачем, чи іншим суб`єктом господарювання, йому не відомо.
Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Щавінський С.К. позов не визнав з тих підстав, що, на його думку, ОСОБА_2 не є належним позивачем, оскільки його права чи законні інтереси оспорюваними Наказом та Додатковою угодою до договору оренди землі не порушені. Зазначена земельна ділянка була передана в користування позивачу для створення фермерського господарства. Отже, на основі цієї земельної ділянки мало бути створено фермерське господарство, як належний землекористувач, до якого переходять всі права та обов`язки щодо оренди такої земельної ділянки. ОСОБА_2 в 2010 році заснував ФГ «Ланецького», яке і здійснювало фактичне користування цією земельною ділянкою. А тому позивачем у даному спорі має виступати саме це фермерське господарство, як юридична особа.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи Поребищенської міської ради Жмурчук О.М. при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Також вказала, що орендна плата за користування цією земельною ділянкою справляється у місцевий бюджет міської ради.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного.
29.11.2012 року між орендодавцем - Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та орендарем - ОСОБА_2 був складений акт прийому-передачі об`єкту оренди, який становить невід`ємну частину вищезазначеного договору оренди земельної ділянки (Т.1, а.с.18).
11.10.2018 року між між орендодавцем - Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та орендарем - ОСОБА_2 на виконання зазначеного Наказу укладено Додаткову угоду №638 про внесення змін до договору оренди землі від 29 листопада 2018 року (Т.1, а.с.21, 22).
На підставі вказаного Протоколу 19.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. складено Акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки (Т.1, а.с.27).
Згідно із рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 проведено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) означеної земельної ділянки за ОСОБА_3 (Т.1, а.с.29).
20.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою, в якій просив укласти із ним додаткову угоду до договору оренди землі від 29.11.2012 року про заміну сторони орендаря в договорі з ОСОБА_2 на нього. До цієї заяви додано копію вказаного договору оренди землі, акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т.1, а.с.98).
08.01.2020 року між орендодавцем - Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та орендарем ОСОБА_3 на виконання зазначеного Наказу укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 29.11.2012 року, згідно із якою замінено сторону договору орендаря, з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (Т.1, а.с.33, 96).
Наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року №1678/5 «Про задоволення скарги» задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 01.10.2020 року №54348383 (Т.1, а.с.170).
Наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року №1690/5 «Про задоволення скарги» задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 (Т.1, а.с.176).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.03.2022 року у справі №127/4715/20 рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.12.2021 року скасовано.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсними результатів електронних торгів і акту про проведені електронні торги щодо права оренди земельної ділянки - задоволено.
Визнано недійсним акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди вказаної земельної ділянки від 19.12.2019 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем (Т.2, а.с.132-139).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, діючій станом на час передачі в оренду позивачу земельної ділянки) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.
Частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, діючій станом на час передачі в оренду позивачу земельної ділянки) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.
Статтею 8 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, діючій станом на час передачі в оренду позивачу земельної ділянки) передбачено, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
Зі змісту статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, діючій станом на час передачі в оренду позивачу земельної ділянки) вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
З комплексного аналізу вимог статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору оренди земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.
Схожі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року в справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження № 14-157цс18) та від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17 (провадження 14-385цс19).
Крім того, із моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц (провадження № 14-533цс18).
Разом із цим, суд вважає за потрібне звернути увагу на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 927/79/19 (провадження № 12-21гс20) щодо майнових прав фермерського господарства.
Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про фермерське господарство» майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у статуті термін. З наведених норм права вбачається, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди. Право користування такими земельними ділянками зазначається в його статуті, який має містити відомості про земельну ділянку, а також термін, на який передається це майнове право (пункти 6.8 - 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 927/79/19 (провадження № 12-21гс20)).
Крім того, у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 525/1225/15-ц (провадження № 14-6цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно з вимогами статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 124 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додаткові ділянки громадяни або фермерське господарство можуть отримати на конкурсних засадах через участь у торгах.
Як витікає із матеріалів справи 29.11.2012 року за договором оренди, укладеним між Погребищенською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , останній отримав у строкове платне користування спірну земельну ділянку для ведення фермерського господарства на строк 25 років.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на порушення його прав як фізичної особи, не вказуючи про існування ФГ «Ланецького» чи іншого фермерського господарства, створеного на основі окресленої земельної ділянки, та не зазначаючи відповідну юридичну особу позивачем у справі.
При цьому суд підкреслює, що з часу передачі в оренду позивачеві земельної ділянки до прийняття оспорюваних Наказу та Додаткової угоди до договору оренди землі, минуло сім років, що вочевидь є достатнім часом для внесення змін до статуту ФГ «Ланецького» щодо права користування цього фермерського господарства згаданою земельною ділянкою або створення на її основі та проведення державної реєстрації іншого фермерського господарства.
Таким чином, ураховуючи те, що на час передачі в оренду земельної ділянки позивачу останній був одним із засновників ФГ «Ланецького», а відтак обумовлена земельна ділянка могла бути використана ним лише для розширення цього або створення іншого фермерського господарства, суд вважає, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, не надав доказів про наявність у нього як фізичної особи порушеного права, яке підлягає судовому захисту.
Разом із цим, суд вважає неспроможними доводи представника позивача про те, що право оренди земельної ділянки було зареєстровано за ОСОБА_2 , а отже саме він є належним землекористувачем, права якого порушені внаслідок прийняття оскаржуваного Наказу та укладення Додаткової угоди до договору оренди землі між відповідачами, оскільки надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка у силу свого правового режиму є такою, що підлягає використанню виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб.
Такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №728/1983/19.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України урегульовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за пред`явлення даного позову, слід залишити за ним.
Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 279, 284, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсною додаткової угоди відмовити.
Учасники справи:
ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 10.05.2022 року.

Суддя