КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022року

м. Київ

справа №761/48020/19

провадження № 22-ц/824/7172/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Житлово-будівельний кооператив «Зоря»

розглянув увідкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2022 року у складі судді Савицького О.А.

у цивільній справі за заявою представника Житлово-будівельного кооперативу «Зоря» про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Зоря» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії..

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

15 грудня 2020 року представник ЖБК «Зоря» - Вербицький Я.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Додатковим рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2022 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Зоря» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

В решті вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з указаним додатковим рішенням 22 лютого 2022 року позивач звернулася безпосередньо до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що додаткове рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права, за відсутності підстав для розгляду питання пророзподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Стверджує, що місцевим судом не враховано те, що заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати відповідача, у тому числі попередній орієнтовний розрахунок таких витрат, подано лише 15 грудня 2020 року, тобто після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року.

Наполягає на тому, що до 07 грудня 2020 року відповідач із заявами (клопотаннями) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу не подавав та про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, не заявляв.

Вказує, що відповідач у порушення вимог частин першої, другої статті 134 та пунктів 7, 8 частини третьої статті 178 ЦПК України не подав разом з відзивом попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, чим порушив порядок та строки подання відповідних доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Позивач до апеляційної скарги долучила клопотання про розгляд справи без виклику сторін, оскільки всі матеріали для повноцінного розгляд спору містяться у справі.

30 червня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява щодо обставин, викладених в апеляційній скарзі, від представника відповідача ЖБК «Зоря» - Вербицького Я.В., в якій останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення суду - без змін, оскільки вважає додаткове рішення таким, що прийнято з дотримання усіх норм процесуального права.

Зазначає, що звертався до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу та про надання доказів їх понесення протягом 5 днів після винесення рішення до початку судових дебатів у судовому засіданні 07 грудня 2020 року.

04 липня 2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зменшення судових витрат по справі, в якому зазначає, що на її думку розмір витрат на професійну правничу допомогу представника відповідача Вербицького Я.В. може бути близько 500 грн.

04 липня 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшли доповнення до заперечення на заяву представника відповідача Вербицького Я.В. щодо обставин апеляційної скарги, в яких ОСОБА_1 звертає увагу суду, зокрема на те, що жодної заяви від Вербицького Я.В. про його намір подати докази витрат на правничу допомогу в п`ятиденний термін після ухвалення рішення не заявлялось, аудіозапис судового засідання не містить обговорення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

15 серпня 2022 року на електронну адресу суду надійшли заперечення позивача щодо позиції та пояснень Вербицького Я.В. та мотиви їх відхилення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив додаткове рішення залишити без змін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, свого представника не направила, про причини неявки суд не сповістила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з позивача судових витрат у розмірі 3 000 грн на користь відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що під час ухвалення рішення, яким відмовлено в задоволенні позову, сторона відповідача понесла витрати на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження яких подано після ухвалення даного рішення з дотриманням встановленого законом строку, відповідачем обґрунтовано суму понесених судових витрат.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У порядку, визначеному частинами першою-третьою, восьмоюстатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити, зокрема, заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем ЖБК «Зоря» та адвокатом Вербицьким Я.В. укладено договір про надання правової допомоги 28 квітня 2020 року, тобто до подачі відзиву на позовну заяву. Разом з відзивом на позовпредставником відповідачабуло надано: копію ордера та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. На виконання умов договору представником відповідача було, зокрема,складено та подано відзив. Проте у прохальній частині відзиву на позовну заяву представником було зазначено лише про здійснення перерозподілу судових витрат без вказівки на витрати на професійну правничу допомогу та не було надано попереднього (орієнтовного) розрахунку цих судових витрат.

До закінчення судових дебатів представником відповідача небуло здійснено заяву про витрати на правничу допомогу, розмір яких буде заявлено протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, не надано орієнтовного розрахунку таких витрат.

Позаяк, такі докази та відомості у матеріалах справи відсутні, в протоколі судового засідання від 07 грудня 2020 року не зафіксовано заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Із зауваженням щодо технічного запису судового засідання або протоколу судового засідання у порядку, визначеному статтею 249 ЦПК України, представник відповідача Вербицький Я.В. не звертався.

Проте, виходячи з положень частини восьмої статті 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду сторона має право подати докази на підтвердження судових витрат, за умови, що вона зробила про це відповідну заяву.

Конструкція даної норми свідчить про те, що в ній мова йде про заяву щодо надання доказів на підтвердження судових витрат у п`ятиденний строк після ухвалення рішення. При цьому положення ст. 134 ЦПК України визначають обов`язок сторони разом з першою заявою по суті спору подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Першою заявою по суті для відповідача є відзив на позовну заяву. Наслідком недодержання цього обов`язку, є право суду відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач разом з відзивом на позовну заяву не подав до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів не заявив про намір стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу з позивача, колегія суддів доходить висновку про відмову у відшкодуванні таких судових витрат.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18.

Вказані обставини, норми закону та висновки Верховного Суду залишились поза увагою суду першої інстанції, яким також не було взято до уваги доводи позивача щодо відсутності підстав для розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на порушення стороною відповідача порядку та строку подання такої заяви та відповідних доказів, у зв`язку з чим помилково розглянуто вказану заяву по суті та дійдено висновку про задоволення її частково.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Отже, зважаючи на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви представника Житлово-будівельного кооперативу «Зоря» - Вербицького Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «16» серпня 2022 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик