Справа № 149/835/22
Провадження №2/149/321/22
"03" серпня 2022 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі
судді Павлюк О. О.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву предстаника позивача - адвоката Поврознюка Б. М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Дем`янюк Людмила Анатоліївна про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на спадкове майно
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.06.2022 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче судове засідання. 01.08.2022 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що предметом спору є, зокрема, частка у праві власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,5 кв.м. Оскільки позивачу нещодавно стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 спірну квартиру подарувала ОСОБА_3 , вона в подальшому як одноосібний власник може розпоряджатися майном, в тому числі всупереч інтересам позивача ОСОБА_1 , відчужити квартиру, що у свою чергу призведе до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Відтак просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру.
Суддя, дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим зрештою досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, позивач серед іншого повинен обґрунтувати причини звернення та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо.
Заявляючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 05.08.2021, позивач як на підставу для вжиття таких заходів вказує на утруднення чи неможливість виконання рішення у разі їх невжиття, однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано. Суд звертає увагу, що про те, що ОСОБА_2 подарувала спірну квартиру ОСОБА_3 позивачу було відомо вже при зверненні до суду, про що він зазначає у позовній заяві, а докази, додані до клопотання про забезпечення позову, подавалися разом із позовною заявою. Інших доказів, які б свідчили про вчинення відповідачами чи іншими особами дій, в тому числі щодо предмету спору, які б унеможливили чи значно ускладнили виконання рішення у разі задоволення позову, які підлягають оцінці судом при вирішенні порушеного питання, позивачем не надано.
Таким чином посилання представника позивача на можливе одноосібне розпорядження ОСОБА_3 квартирою, право власності на яку зареєстроване за нею, не дає підстав для висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник. Крім того суддя враховує, що у позовній заяві позивач ставить вимогу про визнання за ним права власності на 1/4 квартири, в той час як забезпечити позов просить шляхом накладення арешту на квартиру в цілому, що виходить за межі позовних вимог.
Враховуючи вимоги чинного законодавства, дослідивши клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з вказаних вище підстав.
Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 261, 353-355 ЦПК України, суд,
У задоволенні клопотання предстаника позивача ОСОБА_1 - адвоката Поврознюка Б. М. про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Павлюк О. О.