Справа № 524/9385/19
Провадження № 6/524/83/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист за № 524/9385/19, який було видано Автозаводським районним судом міста Кременчука на виконання заочного рішення цього суду від 30 квітня 2020 року у справі за № 524/9385/19 за позовом АТ «Полтаваобленерго» до нього про стягнення заборгованості по оплаті вартості наданих послуг з централізованого постачання теплової енергії та судових витрат. Також просив стягнути зі стягувача АТ «Полтаваобленерго» в особі його Кременчуцької філії сплачені ним за виконавчим листом кошти на загальну суму 10837,20 грн.

В обґрунтування заяви зазначав, що після сплати ним коштів у ході виконавчого провадження, заочне рішення суду було скасовано, справу було призначено до нового розгляду, здійснено заміну його як неналежного відповідача належним відповідачем, ухвалами суду при розгляді його заяв про поворот виконання рішення суду було роз`яснено, що стягнення коштів необхідно здійснювати шляхом подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання заявника ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , представник заінтересованої особи АТ «Полтаваобленерго» (в особі його Кременчуцької об`єднаної філії) не прибули у судове засідання, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив розглянути заяву за відсутності заявника та його представника, про що надав письмову заяву. Представник заінтересованої особи АТ «Полтаваобленерго» (в особі його Кременчуцької об`єднаної філії) Дятлова В.М. просила розглянути заяву за відсутності представника товариства, із заявою не погодилася, про що надала письмову заяву.

Представник заінтересованої особи - Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та заінтересована особа головний державний виконавець Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Братчун О.О. у судове засідання не прибули з невідомих причин, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 30 квітня 2020 року у цивільній справі за № 524/9385/19 за позовом АТ «Полтаваобленерго» (в особі його Кременчуцької філії) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті вартості наданих послуг з централізованого постачання теплової енергії позов було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії (адреса: Полтавська область, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8):

- заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення 7 497 грн. 31 коп. на р/р № НОМЕР_1 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Полтава, МФО 331467, ;

- встановлений індекс інфляції у розмірі 625 грн. 54 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 271 грн. 40 коп. на р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК», МФО 339500, ;

- сплачений судовий збір у сумі 1921 грн.

04 листопада 2020 року Автозаводським районним судом міста Кременчука на підставі та на виконання заочного рішення цього суду від 30 квітня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, було видано виконавчий лист за № 524/9385/19, на підставі якого в Автозаводському ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було відкрито ВП № 64373576, яке було закінчено згідно постанови головного державного виконавця цього відділу ДВС 14 вересня 2021 року у зв`язку із скасуванням рішення суду.

Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30 квітня 2020 року була задоволена.

Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення. Заочне рішення суду від 30 квітня 2020 року було скасовано та справу призначено до розгляду.

Питання про поворот виконання рішення суду в частині стягнення на користь боржника заявника сплачених коштів судом при розгляді заяви про перегляд заочного рішення та постановленні ухвали про скасування заочного рішення суду - не вирішувалося.

Ухвалою суду у вказаній цивільній справі від 22 листопада 2021 року, розгляд якої триває і станом на 21 квітня 2021 року, здійснено заміну первісного відповідача у справі ОСОБА_1 належним відповідачем ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою в завершенні судового провадження, а тому боржником мають бути наданні належні та допустимі докази на підтвердження того, що його обов`язок перед кредитором відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням рішення суду або з інших причин.

Відповідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

У ч. 2 ст. 432 цього Кодексу визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально-правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

До матеріально-правових обставин відносяться добровільне виконання боржником чи іншою особою рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Отже, закон не передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом, є належним виконавчим документом і обов`язок боржника не припинився.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що станом на день видачі виконавчого листа у листопаді 2020 року заочне рішення суду набрало законної сили, а звідси було підставою для видачі виконавчого листа.

У ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 04 листопада 2020 року) було визначено, що у виконавчому документі повинні зазначатися:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Суд констатує, що виконавчий лист, який було видано судом стягувачу 04 листопада 2020 року, відповідав повністю за змістом та оформленням вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 04 листопада 2020 року) та був підписаний уповноваженими на те особами суду.

Звернувшись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявником не було суду надано жодних належних і допустимих доказів, які в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України давали б підстави для її задоволення.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст. ст. 77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що питання щодо повернення сплачених заявником коштів у ході примусового виконання заочного рішення суду повинно вирішуватися у порядку визначеного ст. 444 ЦПК України.

При цьому суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його не чинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

У ч. 2 ст. 444 цього Кодексу встановлено, що у випадку, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний Суд України в п. 3.2 рішення від 02.11.2011 року (справа № 1-25/2011) зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення суду та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Оскільки при скасуванні судом першої інстанції ухваленого ним раніше заочного рішення питання про поворот виконання рішення не було вирішено, то саме судом першої інстанції відповідно до частин 1-3 та 9 ст. 444 ЦПК України в порядку повороту виконання рішення боржнику повинно повертатися все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші) у повному обсязі після подання боржником, за даних обставин - заявником, заява про поворот виконання рішення суду.

Суд не погоджується з посиланнями заявника та його представника щодо перешкод у зверненні до суду з такою заявою внаслідок існування ухвал суду від 20 січня 2022 року та 17 лютого 2022 року, якими були повернуті заяви ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення, оскільки цими судовими рішеннями не було вирішено питання по суті щодо допущення повороту виконання скасованого заочного рішення суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником та його представником не доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розумінні положень ст. 432 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 12, 76-81, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 260, 261, 263, 268, 353-354, 431, 432 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа за № 524/9385/19, який було видано 04 листопада 2020 року Автозаводським районним судом міста Кременчука на виконання заочного рішення цього суду від 30 квітня 2020 року у справі за № 524/9385/19 за позовом АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті вартості наданих послуг з централізованого постачання теплової енергії.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи: -АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії): Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т Свободи, буд. № 8; -Автозаводський ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та головний державний виконавець Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Братчун О.О.: Полтавська обл., вул. Сердюка Ігоря, буд. № 43.

Повний текст ухвали суду виготовлено 21 квітня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: