Справа № 355/745/20
Провадження № 2/355/39/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Червонописького В.С.,
секретаря судового засідання Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «АГРО-САТА» в особі директора Боднар Тетяни Вікторівни, третя особа засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-САТА» ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -
Позивач звернувся з позовом до ТОВ «АГРО-САТА» про стягнення місячного заробітку з 03.12.2012 по 30.12.2016 рр. у розмірі 65 026 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, надсилання електронних повідомлень. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19.06.2020 справу для розгляду визначено судді ОСОБА_4
Ухвалою судді від 23.06.2020 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні.
28.07.2020 від Боднар Тетяни Вікторівни надійшла заява про зняття з неї статуса відповідача у справі, оскільки вона не є директором ТОВ «АГРО-САТА».
14.09.2020 від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.
Від представника позивача неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 41, 56, 82, 93).
21.09.2020 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача копію заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу до ТОВ «АГРО-САТА», копії наказів про прийняття/звільнення ОСОБА_1 з посади у ТОВ «АГРО-САТА», копію витягу з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів в них, у частині інформації, що стосуються ОСОБА_1 , копію посадової інструкції ОСОБА_1 , копії документів, що підтверджують факт виплат ТОВ «АШРО-САТА» на посаді начальника відділу маркетингу та кадрової політики.
У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 550 від 06.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. Ухвалою суду від 04.10.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
18.11.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
19.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.01.2022.
17.01.2022 позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
30.03.2022 до суду подано клопотання представника позивача про заміну відповідача з ТОВ «АГРО-САТА» на ТОВ «Криптовал».
11.05.2022 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та замінено неналежного відповідача ТОВ «АГРО-САТА» на ТОВ «Криптовал».
У зв`язку з неявкою відповідача судове засідання неодноразово відкладалось.
На судові засідання належним чином повідомлений відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті суду.
Оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, на розгляд справи не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів .
Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Як встановлено матеріалами справи, 03.12.2012 ОСОБА_1 було прийнято на посаду начальника відділу маркетингу та кадрової політики ТОВ «АГРО-САТА».
Відповідно до наказу № 10 від 30.12.2016 ОСОБА_1 звільнили з посади вантажника ТОВ «АГРО-САТА» за ч.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін).
При звільненні позивача з роботи, остаточний розрахунок з ним не проведено.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Невиплата працівникові при звільненні всіх належних йому сум є триваючим правопорушенням, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Так, заборгованість підприємства по заробітній платі станом на 30 грудня 2016 року складає 65 026 грн. 00 коп.
Згідно з частинами першою, тринадцятою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено позов про відшкодування заробітної плати в сумі 65 026,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарг подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082 -IX від 15.12.2020 р.)
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України « Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі одного відсотка ціни позову, але не менше 840,80 грн.
Таким чином, за результатами розгляду справи по суті із відповідача підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 65 026,00 грн. та 5 000,00 грн. моральної шкоди у зв`язку з чим, судовий збір за розгляд справи судом становить 908,00 грн.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то вказана сума в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-
Позовні вимоги Боднар Тетяни Вікторівни , третя особа засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «Криптовал» ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди - задовільнити.
Стягувач: Державна судова адміністрація України
Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.)
Банк отримувача: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код класифікації доходів у бюджет 22030106
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.Червонописький