Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 Справа №607/7469/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванка О. М.

за участю секретаря с/з Медвідь О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який згодом збільшила, до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.07.2008 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.08.2019 розірвано. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо виховання дітей, після розірвання шлюбу, спору у сторін немає. Однак, незважаючи на те, що шлюбні відносини у сторін припинились, загалом з`ясовано, що за час їх проживання у шлюбі було набуто наступне майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки дане майно було придбане в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати право власності на: 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також, просить судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зміст позовних вимог підтримує, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з`явився у судове засідання, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв`язку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду від 29.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.07.2021 відстрочено позивачу сплату судового збору.

Ухвалою суду від 11.08.2021 поновлено відповідачу процесуальний строк для подання зустрічного позову та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 30.11.2021 зустрічну позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.01.2022 залишено без розгляду зустрічний позов, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

24.07.2008 між сторонами по справі зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 24.07.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 902.

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.07.2019 шлюб між сторонами по справі було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 24.03.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 648, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 21.01.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 177.

Згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 16.02.2013, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Кузьмович Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 419, вбачається, що ОСОБА_5 (продавець) продала у власність, а ОСОБА_2 (покупець) купив у власність земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0455, яка розташована на території Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та сплатив продавцю грошові кошти у розмірі, визначеному цим договором.

Згідно п. 5 даного договору встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0800 га, що відчужується знаходиться житловий будинок АДРЕСА_2 , який зі слів сторін договору буде продано продавцем та куплено покупцем за Договором купівлі - продажу житлового будинку, одразу ж після посвідчення цього договору.

Згідно п. 10 договору купівлі - продажу земельної ділянки від 16.02.2013 вбачається, що покупець свідчить про те, що на момент укладення цього договору він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , яка надала свою згоду на купівлю вказаної земельної ділянки у спільну сумісну власність, про що подано відповідну заяву.

На підставі договору купівлі - продажу, на спецбланку нотаріальних документів ВТС № 212287, серія та номер: 422, виданий 16.02.2013 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Кузьмович Н.В., власником житлового будинку АДРЕСА_2 , який розташований на вищевказаній земельній ділянці, є ОСОБА_2 , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 236131222 від 08.12.2020.

Крім цього, згідно договору купівлі - продажу 1/2 частки житлового будинку від 23.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І., зареєстровано в реєстрі за № 1664, вбачається, що ОСОБА_6 (продавець) продав, ОСОБА_2 (покупець) купив 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 13 даного договору встановлено, що укладення цього договору купівлі відбувається за заявою про згоду на купівлю дружини покупця ОСОБА_1 .

Також, згідно договору купівлі - продажу 1/2 частки житлового будинку від 25.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., зареєстровано в реєстрі за № 3387, вбачається, що ОСОБА_7 (продавець) передає у власність ОСОБА_2 (покупця) належну продавцю 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець приймає і зобов`язується оплатити за неї обговорену грошову суму.

Згідно п. 8 цього договору, покупець свідчить, що на момент укладення цього договору він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і ця 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами купується ним за її згодою як спільна сумісна власність.

Окрім цього, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 236131222 від 08.12.2020 вбачається, що земельна ділянка площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно звітів про оцінку вищевказаного оспорюваного майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 вбачається, що вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 588 130,00 грн, вартість земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 становить 25 680,00 грн, вартість земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 57 120,00 грн та вартість житлового будинку АДРЕСА_2 , становить 163 710,00 грн.

Суд погоджується з аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Чинним законодавством України встановлено, що «сім`єю» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Перелік об`єктів права спільної сумісної власності визначений статтею 61 СК України.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Тільки в разі встановлення цих фактів положення ст. 368 ЦК України вважається правильно застосованим.

Згідно з ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 за період з 24 липня 2008 року по 10 липня 2019 року було набуто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Сторонами не заперечується щодо вартості спірного майна.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Вирішуючи питання в частині належності майна до спільної сумісної власності, суд вважає, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , були придбані за спільні кошти подружжя - сторін у справі і зареєстровані за ОСОБА_2 , а тому, є їх спільною сумісною власністю.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом поділу спільного майна подружжя та вважає за можливе провести поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, з врахуванням вартості майна, володіння та користування вказаним майном, визнавши за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а тому, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, а також, враховуючи, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.07.2021 відстрочено позивачу сплату судового збору, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3 265,20 грн (4 173,20 - 908,00).

На підставі статтями 57, 60, 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 76, 141, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0738, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3 265,20 грн (три тисячі двісті шістдесят п`ять гривень 20 копійок).

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено та підписано 27 квітня 2022 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко