Справа № 438/677/20
провадження №2/457/36/22
УХВАЛА

29 серпня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судових засідань Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Копанського М.Л.,

відповідача ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заявив відвід судді Марчуку В.І. Вважає, що суддя Марчук В.І. проявляє заінтересованість в розгляді справи на користь позивачки, упереджено ставиться до нього, так як відмовив у розгляді зустрічного позову до позивачки, відмовив у витребуванні доказів, які зібрані в межах розгляду справи за його позовом до ОСОБА_1 . Зазначає, що суддя Марчук В.І. в черговий раз проявив упередженість і зацікавленість у розгляді справи на користь позивачки, принижує людську гідність, порушує етику судді та викликає сумнів у його об`єктивності.

Представник позивача адвокат Копанський М.Л. у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про відвід судді Марчука В.І.

Відповідач підтримав заяву про відвід судді та просив її задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заява про відвід не подана за три робочі дні до судового засідання, як це передбачено положеннями ст. 40 ЦПК України, то дану заяву про відвід необхідно вирішувати суду, який розглядає справу і підстав для передачі такої заяви іншому судді цього суду немає.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені у заяві про відвід судді обставини, суд приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений ст.36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Зокрема, відповідно до п. 3 та п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

На думку ОСОБА_2 обставина, яка свідчить про упередженість і зацікавленість судді є те, що суддя порушує процесуальні норми права щодо витребування доказів, які зібрані в межах розгляду справи за його позовом до ОСОБА_1 та інших та відмові у розгляді зустрічного позову до позивачки.

При цьому Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 07 лютого 2022 року прийнято рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та інших.

А тому твердження щодо упередженості та зацікавленості судді Марчука В.І. є необґрунтованими, оскільки об`єктивними даними не підтверджуються.

Суд вважає, що будь-яка незгода сторін та їх представників з прийнятим процесуальним рішенням у справі не може бути підставою для відводу судді, оскільки це не узгоджується з підставами для відводу судді, які визначені у ст. 40 ЦПК, а натомість є підставою для оскарження відповідного рішення у порядку та спосіб, який визначений законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати зловживання ними передбачений положеннями ст.44 ЦПК України.

Так, відповідно до частини 2 статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Так, судом в ухвалі від 09 червня 2022 року щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід судді Марчука Володимира Івановича у справі № 457/677/20 звернуто увагу на неприпустимість зловживання процесуальними права стороною.

Однак всупереч цьому, відповідачем ОСОБА_2 вкотре заявлено відвід судді Марчуку В.І., який ґрунтується на незгоді сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Така процесуальна поведінка відповідача має ознаки зловживання процесуальними правами

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій №R (84) 5 Комітету Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

Згідно з ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про зловживання ОСОБА_2 процесуальними правами та застосування до останнього процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Марчука Володимира Івановича у справі № 457/677/20, провадження № 2/457/36/22 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 744,30 грн.

Ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви про відвід оскарженню не підлягає.

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з її постановлення. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя: В. І. Марчук