Дата документу 13.07.2022 Справа № 334/3124/17
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 334/3124/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бредіхін Ю.Ю.
Провадження №22-ц/807/1349/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни, на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2022 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасії Олександрівни, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни звернувся до суду зі скаргою щодо визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування постанов державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасії Олександрівни в процесі примусового виконання судового рішення.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 55498472 за виконавчим листом №334/3124/17 виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя у межах якого за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, здійснюються стягнення зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 травня 2017 року і до повноліття дитини.

29 травня 2020 року наказом №303/л ОСОБА_1 було звільнено із ПАТ «Запоріжсталь» за п.4 ст.40 КЗпП України з посади підручного сталевара мартенівської печі мартенівського цеху. Після звільнення, а саме у травні 2020 року ОСОБА_1 отримав статус безробітного та отримував допомогу по безробіттю у Державному центрі зайнятості.

17 травня 2021 року ОСОБА_1 дізнався про існування постанов державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасії Олександрівнивід 02 лютого 2021 року № 55498472 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, та про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості.

Вказані постанови прийняти державним виконавцем у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні № 55498472 за виконавчим листом №334/3124/17 виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04 серпня 2018 року наявна заборгованість за період з 30 червня 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 36496, 19 грн. Дані постанови він не отримував поштовим зв`язком.

ОСОБА_1 вважає безпідставним нарахування вказаної заборгованості, оскільки не відповідає його доходу, отриманого ним протягом зазначеного терміну, адже у цей період він мав офіційний статус безробітного і отримував відповідну державну допомогу і саме за її рахунок мали б виплачуватись аліменти. Проте державний виконавець врахував розмір середньої заробітної плати, а не розмір отриманого скаржником доходу.

ОСОБА_1 зазначає, що у червні 2021 року він звертався із заявами та у вересні 2021 року зі скаргою до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро), за результатами розгляду яких надано рекомендації звернутися до суду.

З огляду на зазначене просив визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасії Олександрівни у виконавчому провадженні № 55498472, неправомірними, щодо нарахування заборгованості у розмірі 36496,19 грн, щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасію Олександрівну у виконавчому провадженні № 55498472 перерахувати заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 55498472, з урахуванням надходжень ОСОБА_1 на обліку Запорізького міського центру зайнятості, як безробітний; скасувати постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасії Олександрівни від 02 лютого 2021 року № 55498472 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Дерев`янко І.О. на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково.

Зобов`язано державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №55498472 з урахуванням доходів отриманих ОСОБА_1 у період з червня 2020 року по грудень 2021 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині незадоволених вимог скарги, адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила змінити ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2022 року, задовольнивши скаргу у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що оскільки сформована заборгованість боржника по виплаті аліментів у період з 30 червя 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 36496, 19 грн не відповідає дійсності, тому законних підстав для постановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості не було.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с.209-211, 216) до апеляційного суду не з`явилися.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янко І.О. 12 липня 2022 року до апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, оскільки ОСОБА_1 призваний з 24 лютого 2022 року на військову служб, а його представник адвокат Дерев`янко І.О. зайнята у іншому судовому засіданні, на вимогах апеляційної скарги наполягають та підтримують (а.с.218-219).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 , його представника адвоката Дерев`янко І.О., представника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Звегінцевої І.А.

Європейський суд з прав людини у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" ("AlimentariaSandersS.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки справа в провадженні апеляційного суду перебуває досить тривалий час, ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності учасників справи .

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи частково скаргу та зобов`язуючи державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 55498472, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості боржника не відповідає дійсній заборгованості, оскільки обчислюючи її розмір державний виконавець виходив із середньої заробітної плати для даної місцевості, не взявши до уваги отриману боржнимком допомогу по безробіттю, інші вимоги скарги є похідними та передчасними, тому не підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 травня 2017 року і до повноліття дитини (а.с.21).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення (а.с.51).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року у цій справі змінено в частині визначеного розміру аліментів, визначивши їх ј частину (а.с.102-105).

На виконання вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист від 27 червня 2017року № 334/3124/17 ( а.с. 111), який було пред`явлено на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Ленінський районний суд м. Запоріжжя 04 січня 2018 року направив головному державному виконавцю Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Вербіцькій Л.Г. для виконання виконавчий лист по зазначеній справі з урахуванням змін рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року ( а.с. 112).

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіоального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дорошенко А.О. від 16 січня 2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 55498472 з примусового виконання виконавчого листа № 334/3124/17 від 04 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 травня 2017 року і до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 26 травня 2021 року старшого державного виконавця Дорошенко А.О. вбачається, що за період з 10 червня 2019 року по 31 травня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам по виконавчому провадженню ВП № 55498472 у розмірі 36496, 19 грн ( а.с. 125).

02 лютого 2021 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасією Олександрівною винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 334/3124/17 виданого 04 січня 2018 року (а.с.126).

02 лютого 2021 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасією Олександрівною винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 334/3124/17 виданого 04 січня 2018 року (а.с.127).

Вказані постанови прийняти державним виконавцем у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні № 55498472 за виконавчим листом №334/3124/17 виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04 серпня 2018 року наявна заборгованість за період з 30 червня 2020 року по 31 травня 2021 року (а.с.125).

Як вбачається із ксерокопії паспорта громадянина країни серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06 липня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.133).

ОСОБА_1 про ісування оскаржуваних ним постанов дізнався - 17 травня 2021 року.

Доказів, якіб свідчили про направлення ОСОБА_1 вказаних вище оскаржуваних постанов державного виконавця, матеріали справи не містять.

20 травня 2021 року, 03 червня 2021 року, ОСОБА_1 звертався із заявами до деравної виконавчої служби із вимогою щодо незгоди його із проведеним державним виконавцем розрахунком заборгованості за аліментами, оскільки він є безробітним та отримує соціальну допомогу по безробіттю, у звязку з чим винесені державним виконавцем постанови про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, щодо тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами неправомірними (а.с.137).

30 вересні 2021 року він повторно звертався зі скаргою до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.138)

За результатами розгляду звернень ОСОБА_1 . Дніпровським віділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скаржнику надано рекомендації звернутися до суду, що підтверджується відповідмини листами вих. № 32492 від 26 травня 2021 року, № 37686 від 23 червня 2021 року, № 56009 від 07 жовтня 2021 року надано рекомендації звернутися до суду (а.с.135-136).

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 27 цієї Конвенції визначає, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами третьою, восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку ( доходу), який він одержує.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 1 зазначеного Переліку утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:

1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку;

6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам"; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" є спеціальним правовим актом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З урахуванням системного способу тлумачення вказаного Переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб як підзаконного нормативно-правового акта має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття "заробітку" також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття "заробіток" ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну "дохід" у дужках після поняття "заробіток" може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18).

Предметом судового оскарження в цій справі є неправомірні дії державного виконавця Дорошенко А.О. щодо нарахування відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 26 травня 2021 року у виконавчому провадженні № 55498472. За даними довідки за період часу з 30 червня 2020 по 31 травня 2021 включно наявна заборгованість боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів за виконавчим провадженням ВП № 55498472 становить 36496,19 грн (а.с.125).

Тобто, скаржник оскаржує спосіб (механізм) розрахунку заборгованості та його розмір.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 55498472 від 26 травня 2021 року, для розрахунку якого державним виконавцем взято дохід/середня заробіта плата працівника даного регіону, а саме: 30 червня 2020 11178,43 (сума аліментів, яка підлягає стягненню 2794,61); з 31 липня 2020 по 30 вересня 2020 - 12052,71 (сума аліментів, яка підлягає стягненню за кожен місяць 3030,18); з 31 жовтня 2020 по 31 травня 2021 12597,55 (сума аліментів, яка підлягає стягненню за кожен місяць 3149,39) (а.с.125).

Заявник ОСОБА_1 заперечує наявність такої заборгованості та зазначає, що 29 травня 2020 року наказом №303/л його було звільнено із ПАТ «Запоріжсталь» за п.4 ст.40 КЗпП України з посади підручного сталевара мартенівської печі мартенівського цеху.

Скаржник вважає, що даний наказ є незаконним, оскаржив його до суду, рішення суду по справі не набуло законної сили.

Після його звільнення, а саме з 06 травня 2021 року ОСОБА_1 отримав статус безробітного та отримував допомогу по безробіттю у Державному центрі зайнятості, що підтверджується відповідною довідкою Запорізького міського центру зайнятості від 15 грудня 2021 року (а.с.134).

Як вбачається із довідки Державного центру зайнятості «Запорізький міський центр зайнятості» за № 6852 від 16 грудня 2021 року, ОСОБА_1 за період з 06 травня 2021 року по 30 листопада 2021 року як безробітній отримав допомогу у розмірі 5258,06 грн (а.с.124).

Заявами ОСОБА_1 від 03 червня 2021 року, 20 червня 2021 року (а.с. 137-138) підтверджується факт звернення останнього з вимогою до начальника Дніпровського віділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про перерахунок раніше нарахованих аліментів як непрацюючий людині, оскільки ОСОБА_1 з 03 травня 2021 року зареєстрований як безробітній в Запорізькому міському центрі зайнятості та отримував від держави відповідну допомогу (а.с.124,134).

Тобто, йдеться про неправильний механізм обчислення державним виконавцем цієї заборгованості без урахування перебування ОСОБА_1 з 03 травня 2021 року в статусі безробітного. А заявлена у скарзі супутня вимога в порядку відновлення порушених прав боржника про зобов`язання державного виконавця вчинити розрахунок заборгованості із урахуванням цієї обставини за спірний період часу не могла бути задоволена іншим правовим способом, окрім подання заявником скарги в порядку розділу VII ЦПК України, до чого обґрунтовано і вдався заявник.

Оскільки судом першої інстанції розглядалася скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця, неправомірність здійснення яких випливала, на думку заявника, з одного факту здійснення державним виконавцем неправомірного розрахунку заборгованості за аліментами з урахуванням того, що він є безробітнім та перебуває на обліку у місцевому центрі зайнятості, то суд правомірно в цій частині задовольнив скаргу та зобов`язав державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому проваденні № 55498472 з урахуванням доходів отриманих ОСОБА_1 у період з червня 2020 року по грудень 2021 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції зобов`язуючи державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам не скасував постанови державного виконавця щодо встановлення у відношенні нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню, оскільки дані вимоги є похідними від вимог щодо встановлення наявності чи відсутності заборгованості по аліментам, які будуть встановлені державним виконавцем під час його перерахунку.

Встановлення у відношенні ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України до повного погашеня заборгованості було здійснено державними виконавцем відповідно до вимог законодавства, оскільки у ОСОБА_1 на момент винесення даних постанов була наявна заборгованість за аліментами.

За такого, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення боржника щодо наявної заборгованісті по аліментам, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки норми ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають обов`язку державного виконавця перед винесенням оскаржуваних постанов про обмеження прав боржника повідомляти його про наявну заборгованість, то винесення ним вказаних постанов на наступний день після складання розрахунку заборгованості не протирічить вимогам законодавства. Достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі. Отже, не можна вважати, що дії державного виконавця були неправомірними.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на стторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи спррави на новий розгляд, зміню рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно зимінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, тому підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 21 липня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Маловічко С.В.