У Х В А Л А

Іменем України

05 травня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

за участі представника заявника - Кохана О.М.,

ст.державного виконавця - Супрун Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження старший державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії та рішення державного виконавця щодо винесення довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період 28.07.2020 по 30.11.2021 та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам,-

встановив:

20.01.2022 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника заявника, адвоката Кохана О.М., надійшла вище зазначена скарга, з проханням: зобов`язати державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 62895542 по примусовому виконанню виконавчого листа №359/11265, виданого 20.08.2020 Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку, здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, зарахувавши сплачені грошові кошти стягувачу у розмірі 29500 гривень.

Подану скаргу обґрунтовано наступним. В Бориспільському відділі державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №62895542 по примусовому виконанню виконавчого листа № 359/11265 виданого 20.08.2020 Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку.

За домовленістю зі стягувачем боржник кожен місяць добровільно перераховував аліменти, а також кошти на додаткові витрати на утримання дитини. Однак на даний час боржнику стало відомо, що в нього наявна заборгованість та з його заробітної плати відраховується 50%.

В зв`язку з викладеним представником боржника, було направлено до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заяву з вимогами про врахуванням наданих доказів та проведення перерахунку заборгованості та надання довідки-розрахунку.

Зазначає, що з відділення банку «БУМП» він отримав звіти по транзакціях зі своїх карток за період з 14.07.2020 по листопад 2021, та що сплата аліментів проводилась на карткові рахунки (картки) стягувача, які були відкриті в «АТ КБ «ПРИВАТБАНК»», та які боржнику повідомила стягувач з номерами « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 ». Так, на картку стягувача № « НОМЕР_2 » було перераховані грошові кошти в рахунок аліментів на загальну суму 29500 гривень.

06.01.2022 на його адресу надійшла відповідь, в якій зазначено, що у зв`язку з відсутністю підтвердження перерахунку аліментів на користь ОСОБА_2 встановити точну інформацію про сплату аліментів і нарахування заборгованості не можливо.

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментам за період з 28.07.2020 по 30.11.2021 заборгованість становить 24199 грн. 68 коп.

Крім того зазначено, що заявник одружився та має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та нарахування боргу у сумі 24199 грн. 68 коп., який стягується із заробітної плати, приводить до подвійного стягнення аліментів, та ставить ОСОБА_1 в скрутне матеріальне становище.

Ухвалою судді від 21 січня 2022 року скаргу призначено до судового розгляду ( а. с. 31).

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 підтримав скаргу та просив задовольнити в повному обсязі.

Старший державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Л.Ю. заперечувала проти скарги та просила відмовити в її задоволенні, зазначивши, що стягувач не визнавала ту обставину, що кошти перераховувалися боржником в рахунок аліментів, натомість отримувала довідку щодо заборгованості з аліментів для управління соцзахисту.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника заявника, старшого державного виконавця Супрун Л.Ю., дослідивши матеріали виконавчого провадження, цивільної справи № 359/11265/19, матеріали даної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 20.08.2020 Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист по цивільній справі № 359/11265/19, провадження № 2/359/1202/2020 про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2/359/2152 виданого 28.11.2016 Бориспільським міськрайонним судом Київської області, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до дня досягнення дитиною повноліття ( а. с. 42-43).

Постановою старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Супрун Л. Ю. від 26.08.2020 відкрито виконавче провадження № 62895542 з примусового виконання виконавчого листа № 359/11265/19 виданого 20.08.2020 Бориспільським міськрайонним судом Київської області ( а.с. 44).

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 12.01.2022 № 3204 складеного старшим державним виконавцем Бориспільського МВ ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Супрун Л.Ю., станом на 31.11.2021 заборгованість по аліментам становить 24199 гривень 68 копійок (а. с. 13).

З вказаної довідки вбачається, що за період з 28 липня 2020 по серпень 2021 кошти в рахунок сплати аліментів не сплачувалися, а з вересня 2021 по листопад 2021 року з боржника було стягнуто аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу) на загальну суму 11552 гривень 34 копійок.

При цьому заявник стверджує, що між ним та стягувачем була домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, і він в добровільному порядку сплачував на картковий рахунок стягувача ОСОБА_2 та загалом ним було сплачено за період з 06.09.2020 по 09.10.2021 аліменти у розмірі 29500 гривень.

Зі змісту скарги, а також долучених до скарги квитанцій, звіту про транзакції по рахунку НОМЕР_3 за період з 01.06.2020 по 20.08.2021, інформації про рух коштів по вказаному рахунку за період з 01.09.2021 по 01.10.2021, з 01.08.2021 по 01.09.2021 та з 01.10.2021 по 01.11.2021 (а.с.14-15,16-18, 19-20, 21-22,23-24), вбачається, що боржником на картковий рахунок стягувача перераховувалися кошти, а саме : 06.09.2020 2000 гривень, 07.10.2020 1500 грн.,23.10.2020 1500 грн., 24.12.2020 1500 грн., 15.01.2021 2000 грн., 09.02.2021 1500 грн., 06.03.2021 1500 грн., 12.04.2021 1500 грн., 20.05.2021 1000 грн., 09.06.2021 1000 грн., 18.06.2021 4000 грн., 06.07.2021 1500 грн., 06.08.2021 2000 грн., 06.09.2021 2500 грн., 09.10.2021 2500 грн. Всього на загальну суму 27500грн.

Так, вище зазначені обставини заявник просив Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ЦМУЮ МЮ ( м. Київ) врахувати, звернувшись з відповідною заявою від 30.11.2021 ( а.с. 7-9).

Згідно листа начальника відділу Бориспільського міськрайонного відділу у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ МЮ (м. Київ) Штепи С. від 06.01.2022 № 1520, боржником було надано роздруківку з рахунку боржника про перерахування на картку стягувача грошових коштів, які не було позначено як аліменти. Надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. З цих підстав та відсутність підтвердження перерахунку аліментів на користь ОСОБА_2 встановити точну інформацію про сплату аліментів і нарахування заборгованості неможливо ( а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. (частину першу статті 71 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Суд звертає увагу, що у наданих квитанціях, звіту та інформації відсутні відомості, що кошти боржником сплачувались на користь стягувача саме в рахунок аліментів. Таким чином, підстави для визнання неправомірним складений виконавцем розрахунок заборгованості відсутні.

Оскільки стягувач відповідні відомості про сплату аліментів боржником у добровільному порядку до відділу виконавчої служби не подала, проте боржник наполягає на тому, що перераховував кошти стягувачу в рахунок аліментів, суд дійшов висновку, що між боржником та стягувачем існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 128, 223, 258, 259, 260-261, 268, 273, 450-452 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження старший державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо визнання неправомірним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.01.2022 у виконавчому провадженні №62895542 та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, зарахувавши сплачені грошові кошти стягувачу ( ОСОБА_2 ) у розмірі 29500 гривень відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України у зв`язку з тим, що між сторонами виконавчого провадження, виник спір, розмір заборгованості може бути визначений судом за відповідним позовом боржника в порядку позовного провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 10.05.2022.

Суддя І. В. Муранова-Лесів