РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сідоренко Антон Сергійович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.05.2021 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сідоренко Антон Сергійович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3354, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 17.03.2021 р., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 у розмірі 1300074,27 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сідоренко Антон Сергійович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на наступне.

Так, 28.04.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сідоренком А.С. відкрито виконавче провадження №65305500.

Виконавче провадження №65305500 було відкрито на підставі виконавчого напису, виданого 17.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі № 3354, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним Договором «Автопакет» №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 р. розмірі 1 299 774,27 грн. та 300 грн. плати за вчинення виконавчого напису, загальна сума 1300074,27 грн.

Позивач зазначає, що про наявність грошового зобов`язання перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не знав, будь-яких повідомлень та вимог оплати боргу не отримував.

Право вимоги ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуте за кредитним договором «Автопакет» №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 р. укладеним з ВАТ КБ «НАДРА».

Позивач вважає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості за нотаріально не посвідченим кредитним договором має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на скасування Київським апеляційним адміністративним судом п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, який було внесено Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, яка в цій частині визнана незаконною та нечинною судовим рішеннями у справі №826/20084/14, що набрала законної сили і є обов`язковими.

Отже, в момент вчинення виконавчого напису нормативний акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14.

Так, позивачем з ВАТ КБ «НАДРА» був укладений кредитний договір «Автопакет» №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 р. на купівлю транспортного засобу зі встановленою у Договорі остаточною датою повернення кредиту - 20.09.2013 року.

28 липня 2011 р. за позовом ВАТ КБ «НАДРА» про стягнення заборгованості за кредитним договором, Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі № 2-3187/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованості у розмірі 440312,06 грн. по даному договору, рішення набрало законної сили.

На виконання вказаною рішення суду було відкрито виконавче провадження №44793109, у якому головним державним виконавцем 25.09.2015 р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа ВАТ КБ «НАДРА».

Виконавчий лист № 2-3187/11 виданий на виконання вказаного рішення не був повторно пред`явлений для виконання протягом відведеного на це строку - 1 року, з невідомих позивачу причин.

Відповідач двічі звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з заявами про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які повертались відповідачу без розгляду. Таким чином, права відповідача як кредитора не підтверджені судовим рішенням.

Також, виконавчий напис було вчинено 17.03.2021 р. з порушенням трирічного строку з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а суми нараховані позивачу у виконавчому написі суперечать рішенню суду та нараховані за період з 26 серпня 2020 року по 22 лютого 2021 року поза межами строку дії кредитного договору та після спливу строку на вчинення виконавчого напису і строку позовної давності.

Крім того, виконавчий напис було вчинено без виписки з банківського рахунку позивача про дійсний розмір можливої заборгованості, оскільки позивач ніколи не мав рахунку у відповідача, а лише назава документа - виданої відповідачем довідки - не робить його випискою за її змістом.

Отже, у даному випадку заборгованість не є безспірною. Оскільки має місце прострочення кредитора. Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність вимог кредитора, а також нотаріусом не було перевірено дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Таким чином, вважаючи, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис всупереч чинному законодавству, оскільки відсутні підстави вважати безспірною нараховану суму боргу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.05.2021р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 26.05.2021 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі, та призначено підготовче судове засідання..

Витребувано у Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву засвідчені копії виконавчого напису №3354 вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 17.03.2021 р. та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №3354 від 17.03.2021 р.

Витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. належним чином завірені копії нотаріальної справи на підставі яких було вчинено виконавчий напис №3354 від 17.03.2021 р.

Ухвалою суду від 26.05.2021 р. задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07.10.2021 р., занесеною до журналу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду представник відповідача надіслав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог до суду не надійшло.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 01.10.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «НАДРА» (правонаступник: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», ) був укладений кредитний договір «Автопакет» №224/АПМК/29/2008/840 про надання цільового кредиту у сумі 47680 доларів США. Термін користування кредитом з 01 жовтня 2008 року до 20 вересня 2013 року (включно).

В подальшому Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», відступило право вимоги до Позивача за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26 серпня 2020 року.

17 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківським міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за №3354, за яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 року, за період з 26 серпня 2020 року по 22 лютого 2021 року в сумі 1299774,27 грн. заборгованість за кредитом, 300 грн. за вчинення виконавчого напису.

28 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сідоренком А.С. відкрито виконавче проводження №65305500 на підставі виконавчого напису №3354 від 17.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківським міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 Вчинення виконавчих написів Розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р., встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, наведеній вище.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. рішення суду залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. Про судове рішення в адміністративній справі визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 р. № 1172 в редакції постанови КМУ від 29.11.2001 р.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 Вчинення виконавчих написів розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Таким чином, вчиняючи 17.03.2021 року виконавчий напис № 3354, приватний нотаріус Личук Т.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Аналогічного правового висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду, що вбачається з постанови від 21.09.2021р. у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5rc21.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ст.263 ЦПК України.

На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18 (провадження № 61-43895св18) від 06.06.2019 р., розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17.

Крім того, заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28.11.2011 року у справі № 2-3187/11 задоволений позов ПАТ «КБ «Надра», яким вирішено стягнути на користь банку з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 440312,06 грн. за кредитним договором №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.05.2021 у справі № 2-3187/11, заяву ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - повернуто заявникубез розгляду.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц вбачається, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні

Натомість, як вбачається з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, визначена відповідачем до стягнення заборгованість включає період з 26.08.2020 р. до 22.02.2021 р., який виходить за межі строку кредитування.

Крім того, нотаріусом, в порушення п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не перевірено трирічний термін для стягнення заборгованості по кредиту.

Крім того, у відповідності до правової позиції Великої палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 28.03.2018 р. по справі № 444/9519/12, Верховний Суд вказав не те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

За наслідками системного аналізу правових норм, зазначених у статті 88 Закону України «Про нотаріат», статті 257 ЦК України та частини 5 статті 261 ЦК України, з урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус має перевірити факт спливу трирічного строку щодо кожного заявленого стягувачем платежу, а у разі невиконання такого обов`язку є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню через порушення процедури його вчинення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 02.07.2019 р. у справі №916/3006/17, згідно з якою Велика Палата Верховного Суду вважає, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Крім того, розмір заборгованості визначений виконавчим написом приватного нотаріуса (1299774,27 грн.) та встановленого судовим рішенням (440312,06 грн.) є різними, а тому є спірним.

Крім того, нотаріусом, в порушення п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не перевірено трирічний термін для стягнення заборгованості по кредиту, строк дії договору якого закінчився 20.09.2013 року.

За таких підстав, суд приходить обґрунтованого висновку, що заборгованість ОСОБА_1 не є безспірною, крім того, існує судове рішення, яким вже вирішено спір про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, відтак приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без дотримання вимог законодавства про безспірність заборгованості.

За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1362 грн. (витрати за подачу позову до суду та заяви про забезпечення позову) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 141, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сідоренко Антон Сергійович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3354, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 17.03.2021 р., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором №224/АПМК/29/2008/840 від 01.10.2008 у розмірі 1300074,27 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1362 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.