Справа № 727/2772/22
Провадження № 2-о/727/87/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Рудій І.В.

за участю заявника ОСОБА_1

за участю представника заявниці ОСОБА_2

за участю заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , де заінтересованою особою виступає ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , посилаючись на те, що вона є пенсіонеркою. Вона разом з чоловіком, ОСОБА_3 , проживала у власному будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що впродовж останніх десяти років сімейне життя між сторонами постійно погіршувалося, але останні роки жити разом стало просто нестерпно та неможливо. Постійні скандали, маніпуляції з боку чоловіка, приниження, безпідставні звинувачення, погрози фізичної розправи, нецензурна лайка і застосування фізичного насильства призвели до того, що вона стала невпевненою у собі, покірною, нездатною постояти за себе. Разом з цим, маленька, але все таки надія на виправлення чоловіка залишала у ній бажання зберегти шлюб, а почуття сорому і приниженості через довгі роки насильства, страх суспільного осуду та звинувачень відбирали у неї останні сили та рішучість піти від чоловіка та розірвати шлюб.

Однак, 12 лютого 2022 року склалася ситуація, настільки жорстокою по відношенню до неї, що розбила всі ілюзії на виправлення чоловіка та збереження сім`ї. Того дня вона доглядала за внуками, оскільки у дітей аутизм і вони потребують постійного нагляду. Чоловік систематично вживає алкогольні напої, і в цей день чоловік вкотре перебрав з алкоголем і почав її принижувати, нецензурно лаятися, ображати і сильно її вдарив, після чого він продовжував її бити та погрожував позбавити життя. І тільки її благання про те, що треба годувати онуків, оскільки вони самостійно про себе не можуть потурбуватися, дозволили їй вирватися і подзвонити дочці. Боячись сказати, те що може спровокувати чоловіка, вона попросила дочку єдине, забрати внуків.

Коли приїхав зять, щоб забрати дітей, вона намагалася поїхати з ними, щоб уникнути продовження насильства, але чоловік її не відпускав, шарпав за одяг.

Вказує, що після цих подій на наступний день їй стало дуже погано, почало тоншити і вона звернулася до лікаря. Лікарем було поставлено діагноз енцефалопатія з поодинокими вогнищами гліозу внаслідок внутрішньої черепно-мозгової травми.

Того ж дня вона написала заяву у поліцію і 02 березня 2022 року постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/1291/22 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за вчинення домашнього насильства.

Стверджує, що вона з 12 лютого 2022 року живе у дочки, повертатися до будинку, який належить їй на праві власності - боїться.

Також, на даний час на розгляді у Шевченківському районному суді м. Чернівців перебуває справа №727/2496/22 про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 .

Посилаючись на порушення своїх прав, просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити наближення на 50 м до місця проживання ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 ;

- заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

- заборонити вести телефонні переговори (листування) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- зобов`язати ОСОБА_3 пройти програму для кривдників.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису та просила її задовольнити у повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про видачу обмежувального припису підтримала повністю та просила її задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував обставин викладені заяві ОСОБА_1 , а також не заперечував щодо задоволення заяви та встановлення відносно нього обмежувального припису на строк шість місяців, в тому числі щодо проходження програми для кривдників. Зазначив, що на даний час він вже переїхав та проживає окремо у квартирі, яка належить їх сім`ї, за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Главою 13 розділу IV Цивільного-процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.19).

14 лютого 2022 року ОСОБА_1 , написала заяву у поліцію про вчинення ОСОБА_3 відносно неї домашнього насильства (а.с. 16).

Відповідно до довідки ОКНП «Чернівецький обласний медичний діагностичний ценрт» від 23.02.2022 року, виданій ОСОБА_1 , лікарем було поставлено діагноз відповідно до Мр-картини: енцефалопатія з поодинокими вогнищами гліозу внаслідок внутрішньої черепно-мозгової травми.(а.с.14-15).

02 березня 2022 року постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/1291/22 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за вчинення домашнього насильства та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. в дохід держави. (а.с.13).

12.04.2022 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (а.с.12).

У п.п. 1, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2)усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 7 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні. В тому числі, не може бути підставою для вжиття зазначеного обмеження, відсутність у кривдника іншого житла.

Проте, судом встановлено, що ОСОБА_3 має окреме житло по АДРЕСА_2 , в якому він зареєстрований та на даний час проживає, про що сам ОСОБА_3 ствердив в судовому засіданні.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

Відповідно до ст. ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 з покладенням на останнього зазначених у заяві тимчасових обмежень.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст.10,12,13,259,263-265,350-1-350-6,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересованою особою виступає ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав а саме:

- заборонити наближення на 50 м до місця проживання ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 ;

- заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

- заборонити вести телефонні переговори (листування) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- зобов`язати ОСОБА_3 пройти програму для кривдників. Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Чернівецьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області для організації взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Шевченківського

районного суду м.Чернівці Чебан В.М.