Справа №442/2172/21
Провадження №2/442/89/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого судді Хомик А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 80 кв.м. шляхом знесення (демонтажу) самовільно побудованого гаражу, сараю та відновити стан земельної ділянки на АДРЕСА_1 , межі суміжних ділянок, які з південної та східної сторони складають 14,5 м і 7,5 м, з північної сторони 25,1 м.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його мати, ОСОБА_4 була наймачем житлового будинку АДРЕСА_1 . Після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він став основним наймачем будинку. В 1991 році він звернувся до виконкому Дрогобицької міської Ради народних депутатів, якій належав цей будинок, з заявою про продаж цього будинку йому.

Згідно рішення №101 від 22.03.1991 року виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області вирішив продати в особисту власність житловий будинок на АДРЕСА_2 , який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м.. корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами гр. ОСОБА_1 , який проживає в цьому будинку і є основним наймачем, а також було встановлено норму земельної ділянки за цим житловим будинком на АДРЕСА_2 в розмірі 600 кв.м.

На підставі цього рішення було укладено Договір купівлі-продажу від 30.04.1991 року, укладеного між виконавчим комітетом Дрогобицької міської Ради народних депутатів в особі першого заступника голови міськвиконкому ОСОБА_5 та ним, згідно якого продавець продав, а покупець купив займаний його сім Что жилий будинок, який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями, який проживає в цьому будинку і є основним квартиронаймачем, за яким закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 (раніше АДРЕСА_2 ).

Проте, не зважаючи на те, що ще з 1991 року рішенням виконкому Дрогобицької міської Ради народних депутатів за його будинком по АДРЕСА_2 була закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (покійна баба теперішнього відповідача онука ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після її смерті) захопили частину його земельної ділянки.

Протягом багатьох років між ним та відповідачами існували конфлікти, спори стосовно цієї частини земельної ділянки, яку він вимагав від них повернути. Зазначає, що звертався і до узгоджувальної земельної комісії, засідання якої відбулося 10.05.1995 року, однак сторони не дійшли згоди. Тоді змушений був звернутись до суду.

Рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 судом було задоволено його позов, зокрема суд вирішив повернути земельну ділянку розміром 121 кв.м. з користування власників будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в належне користування власнику будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , встановивши розміри земельної ділянки, закріпленої за цим будинком, межі якої проходять з будинковолодінням АДРЕСА_3 , з південної та східної сторони відповідно 14,5 м. і 7,5 м., з північної сторони (річка Серет) - 25,1 м.

Суд ухвалив таке рішення у зв`язку із тим, що в судовому порядку було встановлено, що власники будинку АДРЕСА_3 самовільно зайняли частину земельної ділянки закріпленої за будинком АДРЕСА_2 і тому земельна ділянка підлягає поверненню за належністю. Розміри земельної ділянки, закріпленої за будинком АДРЕСА_2 слід встановити такі, як вказано в повідомленні Дрогобицького міського управління земельних ресурсів №72 від 01.10.1997 року.

Окрім того, суд роз`яснив відповідачам, що в ході розгляду справи встановлено, що частину їх земельної ділянки самовільно зайнято власником будинку АДРЕСА_4 , а тому вони вправі звернутись із цим питанням до відповідних органів і вимагати повернення своєї земельної ділянки.

Дане рішення оскаржувалось відповідачами в обласному суді, однак суд апеляційної інстанції залишив рішення Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 року без змін.

Під час примусового виконання судовим виконавцем рішення суду від 01.12.1997, його було виконано лише частково, у зв`язку із тим, що на площі 80 кв. м., що повинна була бути йому повернена був розміщений самовільно збудований гараж та сарай відповідачів. Останні намагаючись з ним примиритися, запевняли його що їм потрібний деякий час аби перенести той сарай і гараж в інше місце, і тоді вони зможуть йому повернути тих 80 кв.м.

Вказує про те, що в 1998 році в нього не було такої нагальної потреби зносити їхній гараж та сарай, щоб повернути земельну ділянку, а тому повіривши своїм сусідам, відповідачам, погодився відтермінувати виконання рішення суду щодо повернення частини його земельної ділянки.

Час від часу він нагадував сусідам щоб вони виконали свою обіцянку щодо перенесення гаражу та сараю, а вони знову і знову скаржилися, що тоді в скрутний час в них не було коштів на те, щоб зробити таке перенесення, і знову просили ще трохи почекати.

В 2009 році померла ОСОБА_6 , а все її майно успадкував її внук відповідач ОСОБА_3 .

У період з 2009 року по теперішній час він неодноразово звертався до відповідачів з питанням перенесення їхнього гаражу, однак вони і надалі відтягували це, постійно знаходили причини для невиконання нашої домовленості.

В 2016 році, він вперше звернувся до Дрогобицької міської ради з питанням «доприватизації» тих 80 кв.м., які йому не були повернуті згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.1997, однак дізнався, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 протягом тих років відтягувань виконання їхньої домовленості, потай від нього виготовили технічну документацію на земельну ділянку площею 663 кв.м. на підставі трьох рішень Дрогобицької міської ради:

- рішення Дрогобицької міської ради від 30.11.2008 року №709 ХХІУ сесії п`ятого скликання вирішено передати безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд за п.п.1.7. п. 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 площею 685 кв.м. на АДРЕСА_3 .

- рішення Дрогобицької міської ради від 19.11.2009 року на ХХХ1У сесії п`ятого скликання №985, де п. 27. вирішено відмінити п.п. 1.7. п.1 рішення №709 від 30.11.2008 року «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» у зв`язку з допущеною помилкою. П. 27.1. вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на АДРЕСА_3 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) ОСОБА_6 проживаючій на АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , проживаючій на АДРЕСА_3 .

- рішення Дрогобицької міської ради від 31.05.2011 року №216 пунктом 2 вирішено відмінити п.п.1.7 п.1 рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.10.2008 року «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» на підставі свідоцтва про право на спадщину. А п.2.1. вирішено передати безоплатно у спільну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на АДРЕСА_3 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 , проживаючому на АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , проживаючій на АДРЕСА_3 .

Дрогобицька міська рада своїми рішенням №528 від 20.12.2016 року та №788 від 22.08.2017 року відмовила у затвердженні вищевказаної технічної документації, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили затвердити та була розроблена у 2016 році на підставі рішення ХХІУ сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради № 709 від 30 листопада 2008 року пп.1.7 п.1; рішення ХХХІУ сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради № 985 п.п.27.1 п.27 від 19.11.2009р.; рішення УІІ сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради № 216 від 31 травня 2011 року п.2.1 «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок площею 685 кв.м. власникам будинку АДРЕСА_3 .

В подальшому вищевказані рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.11.2008 року, №985 від 19.11.2009 року та №216 від 31.05.2011 року, на підставі яких розроблялась технічна документація, були скасовані рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2018 року по справі №442/2339/18, яке набрало законної сили 06 грудня 2018 року.

Окрім того, рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року оскаржувалось ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому порядку. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року по справі №442/4787/17 в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування п.п. З.І.п.З рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 року № 528 «Про відмову у надання дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердження проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» - відмовлено.

Зазначене рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року було скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, а провадження у справі було закрито.

Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 на сьогоднішній день є чинним.

Рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 року також оскаржувалось ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому порядку.

Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 року по справі №813/2213/18 закрито провадження у справі №813/2213/18 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

Таким чином, рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 на сьогоднішній день також є чинним.

Підсумовуючи вищенаведене, на сьогоднішній день не існує жодного чинного рішення Дрогобицької міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації або передання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_8 цих спірних 80 кв.м., а навпаки, є чинні рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року та №788 від 22.08.2017 року про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку технічної документації.

Звертає увагу суду на те, що в 2017-му та 2018-му роках Дрогобицькою міською радою були прийняті нові рішення, які стосуються цих спірних 80 кв. м.

Згідно п.п. 1.8.1 п.1. рішення XVII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , прож. на АДРЕСА_2 , земельну ділянку орієнтовною площею 80 кв.м. на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно п.п. 1.1 п.1. рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2018 року №1501 «Про внесення змін до рішень міської ради», яким внесено зміни в підпункт 1.8 пункту 1 рішення міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), і надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 80 кв.м. на АДРЕСА_4 для індивідуального садівництва, ОСОБА_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Рішення Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 року та рішення №1501 від 20.12.2018 року також оскаржувалось ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому порядку. Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року по справі №813/878/18 закрито провадження у справі №813/878/18 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

Відтак, на сьогоднішній день є чинним рішення Дрогобицької міської ради 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та зміни до нього, викладені у рішенні Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2018 року №1501 «Про внесення змін до рішень міської ради», яким внесено зміни в підпункт 1.8 пункту 1 рішення міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», згідно яких йому ОСОБА_1 , уже надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

В процесі виконання вищевказаних рішень Дрогобицької міської ради він звернувся до спеціалістів з виготовлення технічної документації із землеустрою, і в процесі її виготовлення спеціалісти повідомили його про наявність перешкоди у її виготовленні, оскільки ділянка, орієнтовною площею 80 кв.м., на яку виготовляється ця технічна документація перебуває під сараєм та гаражем, які належать ОСОБА_3 , а тому подальше продовження виготовлення цієї документації неможливе.

Однак, зазначає, що правовий статус зазначеного вище гаражу та сараю було встановлено ще рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.1997 року по справі №2-773, яке набрало законної сили, згідно якого такі були визначені як самочинне будівництво.

Натомість, в 2010 році після смерті ОСОБА_6 , онук ОСОБА_9 отримує Свідоцтво про право на спадщину від 08.07.2010 року, в якому з незрозумілих для нього правових підстав помилково зазначені самовільно побудовані гараж та сарай.

Зазначає, що звертався до Дрогобицької міської ради, як органу місцевого самоврядування, за захистом свого порушеного права власності сусідами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вирішення даного земельного спору та відновлення меж моєї земельної ділянки, які були встановлені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.1997 року, однак йому було рекомендовано звернутися до суду.

В звязку з наведеним просить задоволити його позов.

Відповідач ОСОБА_3 не погодившись із позовними вимогами подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на їх безпідставність

Своє заперечення обґрунтовує тим, що правовідносини, які виникли між сторонами даного спору, пов`язані з усуненням перешкод позивачу ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування земельною ділянкою площею 80 кв.м шляхом знесення (демонтажу) самовільно побудованого гаражу, сараю та відновлення стану земельної ділянки на АДРЕСА_1 , і регулюються ст. 391 ЦК України.

В той же час, зі змісту п.3.1 виписки з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради народних депутатів Львівської області від 22.03.1991 «Про продаж будинків і квартир державного житлового фонду» за житловим будинком на АДРЕСА_2 встановлено норму земельної ділянки - 600 кв.м.

З договору від 30 квітня 1991 року вбачається, що його предметом є жилий будинок, який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м, корисною площею 50,3 кв.м з надвірними будівлями, за яким закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , а покупцем є ОСОБА_1 .

Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради 10.12.2012 р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником ще одного житлового будинку загальною площею 98,4 кв.м, житловою 50,1 кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_6 .

Та обставина, що між сторонами даного спору протягом багатьох років існували конфлікти - спори щодо користування земельними ділянками, підтверджується:

- витягом з протоколу №6 засідання контрольної депутатської комісії з питань розподілу земельних ділянок і житла міської Ради народних депутатів від 07.03.1995 року;

- випискою з протоколу №1 засідання узгоджувальної комісії виконкому Дрогобицької міської Ради народних депутатів від 10.05.1995 р.

Вказаний спір вирішено на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 1 грудня 1997 року у справі №2-773 1997 р, яке перебувало на примусовому виконанні у судового виконавця Дрогобицького міського суду з 27.02.1998 р., а пізніше з 2016 р. - на підставі дубліката виконавчого листа №442/4502/16-ц, як це підтверджується ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року у справі №442/6950/16-ц, яка набрала законної сили згідно із ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2017 року у цій же справі.

Актом державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 19 лютого 2019 року та постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження ВП №55628875 від 22.02.2019 з виконання виконавчої №442/6950/16-ц про стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом №442/4502/16-ц підтверджується обставина припинення спору між сторонами.

Однак, незважаючи на зазначені обставини, як на підставу своїх позовних вимог позивач покликається на п.п.1.8.1 п.1 рішення XVII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», яким було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель ОСОБА_1 , прож. на АДРЕСА_2 земельну, орієнтовною площею 80 кв.м на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

А згідно п.п.1.1 п.1 рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2018 року №1501 «Про внесення змін до рішень міської ради, внесено зміни в підпункт 1.8 пункту 1 рішення міської ради від 28 вересня 2017 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 80 кв.м на АДРЕСА_4 для індивідуального садівництва, ОСОБА_1 , прож. АДРЕСА_7 .

Однак, в силу правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 19.12.2020 у справі 617/763/16-ц, рішення ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою не є правовстановлюючим документом та не є доказом наявності у позивача права власності на спірну земельну ділянку.

Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження свого позову, і зокрема, тієї обставини, що саме він є власником земельної ділянки площею 80 кв.м на АДРЕСА_3 ; що саме цією ділянкою він користується, а, відтак йому створюються перешкоди в її користуванні, про що ним заявлено позовну вимогу, що є наслідком відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.

Обставина користування позивачем земельною ділянкою орієнтовною площею 80 кв.м на АДРЕСА_3 спростовується нижче наведеним.

Як підтверджується довідкою Управління житлово-комунального господарства МВК від 20 травня 1997 року б/н на підставі рішення виконкому Дрогобицької міськради №1979 від 25.12.1953 р. за будинковолодінням АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 була закріплена земельні ділянка 668 кв.м.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Другої дрогобицької держнотконторою 22 березня 1983 року, і зареєстрованим в реєстрі під №2-866 (спадкова справа 113/89) також підтверджується обставина того, що є жилий будинок з господарськими прибудовами, що знаходиться на АДРЕСА_8 , розташований на земельній ділянці площею 668 кв.м.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру від 11.08.2016 р. №НВ- 016 земельна ділянка площею 0,0663 га, що на АДРЕСА_3 , цільове призначення 02.01.Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у користуванні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , має кадастровий номер :01:009:0289, тобто є об`єктом права. Згідно із відомостями , які містяться у вказаному Витязі, відомості про обмеження у використання земельної ділянки не зареєстровані, що свідчить про правомірність користування вказаної земельної ділянки відповідачами, що виключає будь-яке порушення прав позивача.

Поряд з цим, жодного належного доказу на підтвердження порушеного права позивача у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_3 , в матеріалах справи немає.

Як підтверджується матеріалами справи, зокрема державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №336972 від 17 березня 2015 року, який долучений до позовної заяви, позивач у справі ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 0,0571 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:009:0141.

Зазначені докази стверджують обставину того, що позивач має у власності земельну ділянку з різними цільовими призначеннями у розмірі, що перевищує розмір закріпленої земельної ділянки за будинком, що також виключає будь-яке порушення його прав.

Крім того, спростовує доводи позивача щодо правового статусу гаража та сараю з огляду на те, що згідно заяви ОСОБА_11 від 26.5.1977 на адресу голови Дрогобицької міської Ради трудящих про надання дозволу на будову гаражу по АДРЕСА_9 ; виписки з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради народних депутатів Львівської області від 03(17).11.1977 р. №603 дозволено гр. ОСОБА_11 встановити (побудувати) гараж в будинковолодінні матері його дружини гр-ки ОСОБА_12 на АДРЕСА_9 .

Пунктом 1.6 п.1 рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області «Про затвердження актів введення в експлуатацію індивідуальних житлових будинків і надання дозволу на користування проведеними до житлових будинків громадян міста» від 24.11.1988 р. №469 затверджено акт прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, проведеними самовільно і з відхиленням від проектів, також надвірними будівлями, спорудами таким громадянам (забудовникам міста) - ОСОБА_12 (померла) по АДРЕСА_9 , житловою площею 86,1 кв.м, корисною 156,8 кв.м та користуватися самовільно збудованим сараєм, гаражем. Одночасно цим рішенням зобов`язано міжміському бюро технічної інвентаризації оформити право особистої власності на житлові будинки громадянам, вказаним в цьому рішенні та видати свідоцтва про право особистої власності на житлові будинки згідно з пунктами: 1.6 (п.3.2.).

Таким чином, саме вказаним рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області визначено правовий статус жилого будинку АДРЕСА_9 з господарськими будівлями, якими є гараж та сарай, які такі, що прийняті в експлуатацію, що є наслідком оформлення права власності.

Ця обставина також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Другої дрогобицької держнотконторою 22 березня 1983 року, і зареєстрованим в реєстрі під №2-866 (спадкова справа 113/89), згідно з яким спадковим майно після смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є жилий будинок з господарськими прибудовами, що знаходиться на АДРЕСА_8 , розташований на земельній ділянці площею 668 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовано: один жилий цегляний будинок, сарай, два гаражі, вбиральня, огорожа, замощення. Згідно з вказаним свідоцтвом спадкоємцями ОСОБА_12 в рівних частках є: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 08 липня 2010 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк О.О., зареєстрованого в реєстрі за №1460 (спадкова справа №01/2020) спадкоємцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є відповідач у даній справі ОСОБА_3 , що підтверджується вказаним свідоцтвом. Цим свідоцтвом підтверджується обставина того, що до складу спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_3 . До цього житлового будинку належать господарські будівлі та споруди, в тому числі сарай цегляний під літ. «В», гараж цегляний під літ. «Г», гараж цегляний під літ. «Д».

Вказані докази підтверджують безпідставність покликання позивача на ту обставину, що рішенням суду за 1997 рік було встановлено, що даний гараж та сарай є самочинним будівництвом.

Просить відмовити в позові повністю.

Позивач не погодившись із відзивом відповідача ОСОБА_3 подав суду відповідь на відзив в якій зокрема заперечив та спростовує доводи відповідача вказані у відзиві на позовну заяву. Посилається на те, що йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №336972 від 17.03.2015 року належить земельна ділянка кадастровий номер :00:009:0141, площею 0,0571 га, а рішенням Дрогобицької міської ради від 30 жовтня 2008 року №709 «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадян земельних ділянок» ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 41 кв.м. на АДРЕСА_2 . Зазначає, що ділянка площею 0,0571 га має цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, і її площа збільшилась з 464 кв.м. до 571 кв.м. не за рахунок того, що відповідачі добровільно повернули захоплену в нього земельну ділянку, а за рахунок того, що на ділянці площею 600 кв.м., яка йому належить згідно Договору купівлі-продажу від 30.04.1991 року, знаходився загальний міський дощовий колектор діаметром 1500 мм, і ширина вилученої ділянки становила 3,5 м. і площа під колектором, яка становила приблизно 110 кв.м. не враховувалась до тих 600 кв.м., хоча фізично колектор знаходився на цій ділянці, площа якої повинна становити 600 кв.м. Даний факт підтверджується як відповіддю Дрогобицького міського управління земельних ресурсів Львівської області №71 від 01.10.1997 року, оригінал якої знаходиться в архіві Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області при справі №2-773 1997 рік, так і відповіддю Дрогобицького міського виробничого управління житлово-комунального господарства №38 від 09.04.1990 р.

Стосовно п. 2.9 рішення Дрогобицької міської ради від 30 жовтня 2008 року №709 - хочу зазначити, що воно станом і на сьогоднішній день не виконане, технічна документація на неї не виготовлялась, кадастровий номер не присвоювався і право власності на неї за ним ніколи не реєструвалось, що підтверджується відповіддю Міськрайонного управління Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в Дрогобицькому районі та місті Дрогобичі № С-4/0-0.172-6/150-19 від 01.03.2019 року. Окрім того, ці 41 кв.м., які передбачались для виділення у його власність були призначені для садівництва, а не обслуговування житлового будинку, та й знаходились з іншого боку його ділянки, а не там, де він має межу з відповідачами.

Скористався і відповідач ОСОБА_3 своїм правом, передбаченим ст.199 ЦПК України, на подання заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Гирич О.В. позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають обставинам зазначених ними у позовній заяві, відповіді на відзив. Просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності з огляду на похилий вік та стан здоровя. В задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та подані докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 17 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Володіння це фактична наявність речі в господарстві власника та його можливість впливати на неї безпосередньо. Користування це право вилучати з речей їхні корисні властивості.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є особою, яка володіє спірною земельною ділянкою на підставі Договору купівлі - продажу від 30.04.1991, укладеного між виконавчим комітетом Дрогобицької міської Ради народних депутатів в особі першого заступника голови міськвиконкому ОСОБА_5 та позивачем, згідно якого продавець продав, а покупець купив займаний його сім`єю жилий будинок, який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями, який проживає в цьому будинку і є основним квартиронаймачем, за яким закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_3 (раніше АДРЕСА_2 ).

Цим Договором було встановлено, що розмір земельної ділянки позивача з південної та східної сторони -14.5 м. та 7,5 м. відповідно.

Даний договір був укладений на основі рішення №101 від 22.03.1991, відповідно до якого виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області вирішив продати в особисту власність житловий будинок по АДРЕСА_2 , який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами гр. ОСОБА_1 , який проживає в цьому будинку і є основним наймачем, а також було встановлено норму земельної ділянки за цим житловим будинком на АДРЕСА_2 в розмірі 600 кв.м., а.с.

Рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 було вирішено: Повернути земельну ділянку розміром 121 кв.м. з користування власників будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в належне користування власнику будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , встановивши розміри земельної ділянки, закріпленої за цим будинком, межі якої проходять з будинковолодінням АДРЕСА_3 , з південної та східної сторони відповідно 14,5 м. і 7,5 м., з північної сторони (річка Серет) - 25,1 м.

Даним рішенням було встановлено, що власники будинку АДРЕСА_3 самовільно зайняли частину земельної ділянки закріпленої за будинком АДРЕСА_2 і тому земельна ділянка підлягає поверненню за належністю. Розміри земельної ділянки, закріпленої за будинком АДРЕСА_2 слід встановити такі, як вказано в повідомленні Дрогобицького міського управління земельних ресурсів №72 від 01.10.1997 року.

Окрім того, суд у зазначеному рішенні роз`яснив відповідачам, що в ході розгляду справи встановлено, що частину їх земельної ділянки самовільно зайнято власником будинку АДРЕСА_4 , а тому вони вправі звернутись із цим питанням до відповідних органів і вимагати повернення своєї земельної ділянки.

З огляду на заначене суд критично оцінює посилання відповідача у поданому відзиві на те, що позивач жодними належними та допустимими доказами не довів належність йому спірної земельної ділянки, яким в силу норм закону є правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку, оскільки позивач не зазначає, що він є власником спірної земельної ділянки, натомість вказує про те, що є землекористувачем цієї ділянки, яку самовільно зайняв власник будинку АДРЕСА_3 , розмістивши на ній гараж та сарай.

Дана обставина безпосередньо була досліджена Дрогобицьким міським судом при ухваленні рішення суду від 01.12.1997, рішення є чинним та підлягає виконанню, оскільки набрало законної сили.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює н або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджу іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 82 Цивільного процесуального України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, частиною 5 вказаної статті обставини, встановлені стосовно особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відтак, доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що він не був учасником судової справи №2-773 у 1997 році, а відтак, спростовує обставини, на які вказує позивач, зокрема подає заяву ОСОБА_11 від 26.05.1977 на адресу голови Дрогобицької міської Ради трудящих про надання дозволу на будову гаражу по АДРЕСА_9 ; виписку з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради народних депутатів Львівської області від 03(17).11.1977 №603, яким дозволено гр. ОСОБА_11 встановити (побудувати) гараж в будинковолодінні матері його дружини гр-ки ОСОБА_12 по АДРЕСА_9 , зобов`язавши місце будівництва погодити з головним архітектором міста та у разі необхідності знести за свій рахунок.

Судом при ухваленні рішення від 01.12.1997 досліджувалось обставини розміщення гаражу та сараю, та зокрема встановлено, що такі збудовані самовільно.

Однак, відповідачі жодних документів, які б свідчили про узгодження місця побудови гаражу, суду не представили.

Рішенням Дрогобицького міськвиконкому №361 від 17.07.1986 змінювались розміри земельних ділянок при будинках і встановлювались норми землекористування, зокрема і по АДРЕСА_9 . Однак, як вбачається з додатку до рішення та плану за будинком АДРЕСА_9 залишилась закріпленою земельна ділянка розміром 668 кв.м. В плані вказано, що мається самозахват в розмірі 121 кв.м. (це стосується площі земельної ділянки закріпленої за будинком).

Рішенням Дрогобицького міськвиконкому №469 від 24.11.1988 ОСОБА_12 , яка на той час померла, затверджено акт прийняття в експлуатацію будинку. Дозволено користуватись самовільно збудованим сараєм, гаражем.

Разом з тим, слушними є доводи позивача у відповіді на відзив з приводу того, що відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.07.2010, зареєстрованого в реєстрі за №1460 (спадкова справа №01/2010).

Згідно ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, факти та обставини, які були встановлені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.1997 по справі №2-773 є обов`язковими і для спадкоємця відповідача по справі ОСОБА_3 .

Однак, відповідачі, з часу ухвалення згаданого вище рішення не вчинили жодних дій щодо демонтажу належного їм та самовільно побудованого гаражу та сараю.

Натомість, здійснювали виготовлення технічної документації на земельну ділянку, площею 663 кв.м. на підставі трьох рішень Дрогобицької міської ради:

- рішення Дрогобицької міської ради від 30.11.2008 №709 ХХІУ сесії п`ятого скликання вирішено передати безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд за п.п.1.7. п. 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 площею 685 кв.м. на АДРЕСА_3 .

- рішення Дрогобицької міської ради від 19.11.2009 на ХХХ1У сесії п`ятого скликання №985, де п. 27. вирішено відмінити п.п. 1.7. п.1 рішення №709 від 30.11.2008 року «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» у зв`язку з допущеною помилкою. П. 27.1. вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на АДРЕСА_3 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) ОСОБА_6 проживаючій на АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , проживаючій на АДРЕСА_3 .

- рішення Дрогобицької міської ради від 31.05.2011 №216 пунктом 2 вирішено відмінити п.п.1.7 п.1 рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.10.2008 «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» на підставі свідоцтва про право на спадщину. А п.2.1. вирішено передати безоплатно у спільну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на АДРЕСА_3 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 , проживаючому на АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , проживаючій на АДРЕСА_3 .

Однак, Дрогобицька міська рада своїми рішенням №528 від 20.12.2016 року та №788 від 22.08.2017 року відмовила у затвердженні вищевказаної технічної документації, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили затвердити та яка була розроблена у 2016 році на підставі рішення ХХІУ сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради № 709 від 30 листопада 2008 року пп.1.7 п.1; рішення ХХХІУ сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради № 985 п.п.27.1 п.27 від 19.11.2009р.; рішення УІІ сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради № 216 від 31 травня 2011 року п.2.1 «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок площею 685 кв.м. власникам будинку АДРЕСА_3 .

В подальшому вищевказані рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.11.2008, №985 від 19.11.2009 та №216 від 31.05.2011, на підставі яких розроблялась технічна документація, були скасовані рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2018 року по справі №442/2339/18, яке набрало законної сили 06 грудня 2018 року.

Окрім того, рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року оскаржувалось ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому порядку.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року по справі №442/4787/17 в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування п.п. 3.1.п. 3 рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 № 528 «Про відмову у надання дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердження проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» - відмовлено.

Зазначене рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року було скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, а провадження у справі було закрито. Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 на сьогоднішній день є чинним.

Рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 року також оскаржувалось ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому порядку. Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі №813/2213/18 закрито провадження у справі №813/2213/18 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення. Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 року на сьогоднішній день є чинним.

Відтак, з огляду на зазначені вище рішення на сьогоднішній день не існує жодного чинного рішення Дрогобицької міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації або передання у власність відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цих спірних 80 кв.м.

Натомість, є чинні рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року та №788 від 22.08.2017 року про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку технічної документації.

Крім того, згідно п.п. 1.8.1 п.1. рішення XVII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , прож. на АДРЕСА_2 , земельну ділянку орієнтовною площею 80 кв.м. на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно п.п. 1.1 п.1. рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2018 року №1501 «Про внесення змін до рішень міської ради», яким внесено зміни в підпункт 1.8 пункту 1 рішення міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), і надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 80 кв.м. на АДРЕСА_4 для індивідуального садівництва, ОСОБА_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Рішення Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 року та рішення №1501 від 20.12.2018 року також оскаржувалось ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому порядку.

Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року по справі №813/878/18 закрито провадження у справі №813/878/18 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми матеріального права та подані учасниками справи докази, суд приходить до переконання про наявність порушеного права позивача та вірно обраний спосіб захисту свого права, оскільки рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 1 грудня 1997 року у справі №2-773 1997, яке перебувало на примусовому виконанні у судового виконавця Дрогобицького міського суду з 27.02.1998 було виконано частково.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про припинення спору між сторонами з огляду на наявність акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 19 лютого 2019 року та постанови державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження ВП №55628875 від 22.02.2019 з виконання виконавчого листа №442/6950/16-ц про стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом №442/4502/16-ц є безпідставними з огляду на таке.

Як встановлено в судовому засіданні позивач звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-773 1997 рік за його позовом до відповідачів про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки з метою повного виконання рішення Дрогобицького міського суду від 01.12.1997 р., справа №442/4502/16.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 13.07.2016 року заяву позивача було задоволено і видано дублікат виконавчого листа. Однак в подальшому, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.12.2016 ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року та 20 липня 2016 року (про виправлення описки) скасовано, а матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після цього, при новому розгляді справи про видачу дубліката виконавчого листа, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.03.2017, йому було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа по справі за № 2-773 за 1997 рік.

В той час, поки розглядалась справа №442/4502/16, відповідачі також звернулись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі №442/6950/16-ц.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.11.2017, дублікат виконавчого листа по справі №442/4502/16-ц, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом 26.07.2016, визнано таким що не підлягає виконанню та здійснено поворот виконання цього виконавчого листа.

З наведеного вбачається те, що рішення суду по справі №2-773 за 1997 рік, яке набрало законної сили, так і залишилось не виконаним в повному обсязі (лише частково виконано), а тому спір між сторонами не припинився.

Крім того, згідно висновку земельно технічної експертизи встановлено, що конфігурація та розміри кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0289 на АДРЕСА_3 та кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0353 на АДРЕСА_3 не відповідають конфігурації та розмірам земельної ділянки, 54(46) на копії викопіювання з кварталу земельних ділянок від 24.11.1953року (обміри 24.11.1953 року) та копії плану земельної ділянки на АДРЕСА_10 ) від 24.11.1953 року в м. Дрогобичі Львівської області.

Тобто знайшло своє підтвердження те, що земельна ділянка відповідачів зменшилась за рахунок захоплення частини їх земельної ділянки власниками будинковолодіння АДРЕСА_4 , що і було встановлено рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 року.

Також неналежними суд вважає і доводи відповідача ОСОБА_3 з приводу наявності у відповідачів Витягу з Державного земельного кадастру від 11.08.2016 р. №НВ-016 земельна ділянка площею 0,663 га, що на АДРЕСА_3 , цільове призначення 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у користуванні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , має кадастровий номер :01:009:0289, тобто є об`єктом права, і згідно з даним Витягом, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані з огляду на те, що позивач у своїй відповіді на відзив чітко та конкретно спростовує чинність даного витягу, відсутність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в інших реєстрах відомостей про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0289 та неодноразову відмову Дрогобицької міської ради у затвердженні цієї документації.

З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 80 кв.м. шляхом знесення (демонтажу) самовільно побудованого гаражу, сараю та відновлення стану земельної ділянки на АДРЕСА_1 , меж суміжних ділянок, які з південної та східної сторони складають 14,5 м і 7,5 м, з північної сторони 25,1 м.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 06.05.2022.

Суддя Хомик А.П.