Справа № 544/647/22
№ пров. 2/544/218/2022
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 серпня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 24 квітня 2007 року. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з дитинства страждає на психічне захворювання. З часом стан його психічного здоров`я тільки погіршувався, з 21 травня 2019 року його визнано інвалідом 2 групи з дитинства. 30 травня 2022 року проведений черговий його огляд ОСОБА_3 та знову встановлена інвалідність 2 групи з дитинства. Внаслідок хронічного психічного розладу ОСОБА_3 не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв`язку з вказаними обставинами рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2019 року син визнаний недієздатним. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 січня 2020 року над ним встановлено опіку та призначено його опікуном ОСОБА_1 . У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 постійно потребує медикаментозного підтримання його у належному психічному та фізичному стані, що постійно потребує витрат, пов`язаних з його хворобою. Син сторін отримує пенсію по інвалідності, позивач працює і отримую заробітну плату, проте коштів не вистачає, у зв`язку з чим син потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з дати її звернення до суду з позовом, і до набуття останнім працездатності.

Ухвалою суду від 12 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовуне заперечує.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом установлено, що сторони до 24 квітня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6-7).

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

З 21 травня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано інвалідом 2 групи з дитинства та відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 473061 від 02.06.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства (а.с. 13).

Ухвалою Пирятинського районного суду від 08 січня 2020 року встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_3 його опікуном призначено ОСОБА_1 (а.с. 17).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2022 року продовжено строк дії рішення Пирятинського районного суду від 22 листопада 2019 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним, строком на два роки з моменту набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1 (а.с. 9, 12).

ОСОБА_3 отримує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи (а.с. 18).

Позивач працює у 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, займає посаду фахівця відділення персоналу та отримує заробітну плату, яка за період з грудня 2021 по травень 2022 склала 93505,75 грн (а.с. 19).

ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні матері. У зв`язку з хворобою потребує довготривалого лікування, що також підтверджується довідкою поліклінічного відділення комунального підприємства «Пирятинської лікарні Пирятинської міської ради» від 20.06.2022, відповідно якої ОСОБА_3 дійсно є інвалідом ІІ групи, має хронічне психічне захворювання. За станом здоров`я потребує довготривалого лікування (а.с. 14), у зв`язку з чим син потребує матеріальної допомоги.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який є інвалідом другої групи з дитинства не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює та регулярно отримує заробітну плату, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

СК України зобов`язує батьків утримувати своїх непрацездатних дітей з інвалідністю навіть якщо вони досягли повноліття.

Главою 16 «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання» СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх особами з інвалідністю І, II груп присуджуються на строк інвалідності.

Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Судом беззаперечно встановлено, що повнолітній син сторін є інвалідом другої групи, з дитинства. Він проживає з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідач проживає окремо, не допомагає позивачці доглядати за їхнім спільним непрацездатним сином, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з інвалідністю. Мінімальний розмір призначеної державою пенсії за інвалідністю, є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування ОСОБА_3 .

Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню непрацездатну дитину-інваліда, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до набуття ОСОБА_3 працездатності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина сторін щомісяця є обґрунтованим та доцільним з огляду на характер захворювання, що вимагає постійного догляду.

Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 182, 198, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 18, 81, 141, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом другої групи з дитинства, в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 липня 2022 року і до набуття останнім працездатності.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешканка АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 30.10.2020, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_3 .

Суддя Ю.О. Ощинська