ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 673/857/21

Провадження № 22-ц/4820/502/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 зазначила, що 21 січня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Orion» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись заднім ходом на площадці для стоянки транспортних засобів неподалік кафе «KAZIK» по вул. Лесі Українки, в м. Деражня, Хмельницької області, в порушення п.п. 2.3, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не переконався в безпечності руху та вчинив наїзд задньою частиною автомобіля на неї. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я. У зв`язку з ушкодженням здоров`я позивачці завдано моральної шкоди, зокрема вона зазнала фізичний біль і страждання, лікується до теперішнього часу, побоюється за стан травмованої ноги, вживала додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 50 000 грн моральної шкоди та 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн моральної шкоди та 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який вчинив наїзд на ОСОБА_1 і спричинив їй тілесні ушкодження. ОСОБА_2 як власник джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 завдану моральну шкоду. При цьому розмір відшкодування слід визначити з урахуванням характеру правопорушення та його наслідків, глибини душевних і фізичних страждань позивачки, вимог розумності та справедливості. Крім того, на ОСОБА_2 слід покласти обґрунтовано понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт завдання ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підтверджений належними та допустимими доказами, а розмір грошового відшкодування цієї шкоди визначений судом без урахування вимог розумності та справедливості. Також ОСОБА_1 не довела понесення нею витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_3 є власником, а ОСОБА_2 володільцем автомобіля «Ford Orion» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21 січня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Orion» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись заднім ходом на площадці для стоянки транспортних засобів неподалік кафе «KAZIK» по вул. Лесі Українки, в м. Деражня, Хмельницької області, в порушення п.п. 2.3, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, проявив неуважність, не переконався в безпечності руху та здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_1 .

В результаті наїзду ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У зв`язку з ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 21 січня до 13 травня 2020 року.

а) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, зокрема, внаслідок каліцтва або іншого ушкодження, неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 зазнала ушкодження здоров`я, тривалий час лікувалася, відчувала фізичний біль і душевні страждання.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдана моральна шкода.

Доводи ОСОБА_2 про недоведеність цього факту суперечать зібраним доказам.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнала значних травм, ушкоджено її опорно-руховий апарат. У зв`язку з цим вона перенесла значний фізичний біль і пережила емоційний стрес, який супроводжувався страхом за своє майбутнє. ОСОБА_1 тривалий час лікувалася, були порушені нормальні життєві зв`язки позивачки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про присудження з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн моральної шкоди є обґрунтованим.

На думку суду апеляційної інстанції, названа сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останньої.

Посилання ОСОБА_2 на неправильність визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є безпідставними.

При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим висновкам Верховного Суду.

б) щодо витрат на професійну правничу допомогу

Застосовані норми права

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Із положень ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги від 12 листопада 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Довгалем П.С. (а.с. 37), останній надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у справі. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 5 000 грн.

Із розрахунку вартості виконаних робіт по наданню правової допомоги (а.с. 52) та акту про виконання наданих послуг (а.с. 53) слідує, що адвокат Довгаль П.С. надав ОСОБА_1 юридичні послуги у виді консультацій, вивчення матеріалів справи, збирання доказів, складення процесуальних документів та участі в судових засіданнях.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №25 від 12 листопада 2021 року (а.с. 54) ОСОБА_1 сплатила адвокату Довгалю П.С. 5 000 грн.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ОСОБА_2 має відшкодувати ОСОБА_1 указані витрати на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу не відповідають фактичним обставинам справи.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Дворнін О.С.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 32