УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 368/675/21

провадження № 61-2044ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року позов залишено без руху.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року позовну заяву повернено ОСОБА_1 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Кагарлицький районний суд Київської області виходив із того, що заявник вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконала, судовий збір не сплатила, доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не надала.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року - без змін.

З висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позову суд апеляційної інстанції погодився з огляду на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання відкриття провадження у справі не допущено неправильного застосування норм матеріального права та не порушено норм процесуального права.

Не погоджуючись з ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року та постановою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року, ОСОБА_1 4 лютого 2022 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, обґрунтоване тим, що постанову суду апеляційної інстанції заявником отримано 12 січня 2022 року. На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надано копію розписки про отримання нею копії оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, щовказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень підтверджена наданим доказом, що свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарженняухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, оскільки правові підстави для повернення позову відсутні. Вважає, що вона є суб`єктом застосування

пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», тому суд першої інстанції необґрунтовано залишив її позовну заяву без руху

і у подальшому повернув її у зв`язку з несплатою судового збору.

Також зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно стягнув з неї на користь держави 454 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом, оскільки від сплати судового збору вона звільнена.

На думку заявника, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд розглянув апеляційну скаргу без її участі.

Крім того, касаційна скарга містить доводи заявника про те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі статті 14 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на 13 квітня 2012 року.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 185 ЦПК України).

Суд першої інстанції встановив, що позовна заява ОСОБА_1 вимогам статті 177 ЦПК України не відповідала і дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без руху, постановивши ухвалу від 16 серпня 2021 року.

Заявнику необхідно було подати до суду першої інстанції докази сплати судового збору, а також наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Кагарлицьким районним судом Київської області також встановлено, що ухвалу від 18 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 отримала 28 серпня 2021 року, проте будь-яких документів на виконання вимог ухвали не надала.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені

статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Кагарлицький районний суд Київської області, встановивши, що недоліки позовної заяви не усунено, дійшов обґрунтованого висновку про повернення її ОСОБА_1 , про що постановив ухвалу від 15 грудня 2021 року.

Київський апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції і не встановив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що вона є суб`єктом застосування

пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», касаційний суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , позовних вимог до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду не заявляла, тому підстави для застосування пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Отже доводи про те, що заявник звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на підставі пункту 13 частини другої

статті 3 Закону України «Про судовий збір», є необґрунтованими.

Твердження заявника про те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі статті 14 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на 13 квітня 2012 року, також відхиляються касаційним судом, оскільки така норма у Законі відсутня.

З огляду на викладене касаційний суд також відхиляє доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно стягнув з неї на користь держави 454 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд розглянув апеляційну скаргу без її участі, касаційний суд зазначає наступне.

Пунктом 6 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої

статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин Київський апеляційний суд правомірно розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 без її повідомлення.

Доводи касаційної скарги є безпідставними і такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 15 грудня 2021 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Оскільки оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року у цій справі.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області

від 10 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 15 грудня 2021 року у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук