Справа № 445/327/21 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В.
Провадження № 22-ц/811/2803/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 08 червня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року позивач ПрАТ Страхова компанія «Провідна» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з нього 59940 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2017 відповідач, керуючи технічно несправним автомобілем марки «Peugeout 3008», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух автодорогою Чоп-Київ 726 км. + 735 м. у Воловецькому районі Закарпатської області, неподалік готелю «Наталі» спричинив дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої загинула пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_2 . Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 , що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження. Причиною ДТП стала несправність гальмівної системи автомобіля. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, позивачем, згідно з умовами полісу №АК/2044947, здійснено виплату страхового відшкодування за шкоду завдану смертю ОСОБА_2 в розмірі 59940 грн. Зважаючи на те, що ДТП настала внаслідок несправного технічного стану автомобіля, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача в силу п.п. г) п 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 08 червня 2021 року відмовлено Приватному акціонерному товариству Страхова компанія «Провідна» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 59940,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна () на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна».

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Вважає доведеним факт виникнення ДТП, яке спричинив відповідач в наслідок технічної несправності його автомобіля, у зв`язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду з регресним позовом до відповідача. Стверджує, що ДТП сталася внаслідок керування технічно несправним автомобілем марки «Peugeout 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого була в незадовільному стані гальмівна система. Зазначає, що експлуатації відповідачем технічно несправного автомобіля призвела до смерті ОСОБА_2 та обов`язку в позивача виплати страхового відшкодування в розмірі 59940 грн. Оскільки відповідач експлуатував технічно несправний автомобіль, вважає позовні вимоги підставними. В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Золочівського районного суду Львівської області від 08 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 17 березня 2022 року, є дата складення повного судового рішення - 22 березня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану автомобіля марки «Peugeout 3008», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 17.07.17 приблизно о 09:36 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Peugeout 3008», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух автодорогою Чоп-Київ 726 км. + 735 м. в напрямку м. Львів у Воловецькому районі Закарпатської області, неподалік готелю «Наталі», не впорався із керуванням автомобілем, допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги з подальшим зіткненням з металевим відбійником. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього сидіння вказаного автомобіля ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Постановою слідчого від 15.11.2017 кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 17.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчий виходив із того, що висновком експерта №377 від 07.09.2017 по призначеній судовій експертизі технічного стану автомобіля марки «Peugeout 3008», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , гальмівна система автомобіля на момент огляду і експертного дослідження знаходилась в непрацездатному стані і не могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Несправності гальмівної системи виникли в процесі експлуатації автомобіля перед пригодою. Згідно висновку експерта №434 від 06.10.2017 по призначеній судово-автотехнічній експертизі з технічної точки зору причиною вказаної ДТП - виїзду автомобіля за межі проїзної частини праворуч, могла стати несправність гальмівної системи автомобіля, а саме заклинювання гальмівного механізму переднього правого колеса. В такій ситуації водій автомобіля ОСОБА_1 опинився в так званій аварійній ситуації, в яких дії водія Правилами дорожнього руху не регламентуються і технічна можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини не розглядається. Причиною вказаної ДТП стала несправність гальмівної системи автомобіля, а саме заклинювання гальмівного механізму переднього правого колеса, а не порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху або експлуатації транспорту .

Відповідальність власника автомобіля марки «Peugeout 3008», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована відповідно до полісу № АК/2044947 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

31.10.2017 директор ТзОВ Центр автовиплат поліс ОСОБА_5., як представник згідно довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ Страхова компанія «Провідна» про виплату страхового відшкодування в розмірі 59940 грн., в тому числі 38400 грн. моральної шкоди та 21540 грн. витрат на поховання.

Згідно платіжного доручення №0009334 від 22.02.18 позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь ТзОВ Центр автовиплат поліс в розмірі 59940 грн.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р., при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що відповідач експлуатував технічно несправний автомобіль, що призвело до ДТП в якій загинула ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно - технічної документації.

Відповідно до п.31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам гальмової системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

б) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення: гальмовий шлях не більше ніж 14,7 м для легкових автомобілів та їхні модифікації для перевезення вантажів;

в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу;

г) порушено герметичність пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу, що спричиняє зменшення тиску повітря при непрацюючому двигуні більш як на 0,05 МПа (0,5 кГс/кв. см) за 15 хв. у разі приведення в дію органів керування гальмовою системою;

ґ ) не працює манометр пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу;

д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан: легкових автомобілів, їхніх модифікацій для перевезення вантажів, а також автобусів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 23%;

е) не замикається важіль (рукоятка) стоянкової гальмової системи в робочому положенні.

Обставин, за наявності яких Правилами дорожнього руху встановлено заборону експлуатації транспортного засобу судом не встановлено та й позивачем не надано доказів існування таких обставин на момент вчинення ДТП.

Судом встановлено, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження) закрито постановою слідчого від 15.11.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Доказів, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу, що має несправності системи гальмового керування, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч.1 ст.121 КУпАП), суду не надано.

Таким чином, твердження позивача, про те, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» фактично зводяться до переоцінки доказів даних судом першої інстанції, а також до незгоди з висновками даними в рішенні про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, 13 вересня 2021 року від скаржника надійшло клопотання про долучення доказів, копії висновків експерта №377 від 07.09.2017 та № 434 від 06.10.2017, які судом першої інстанції не оглядалися, з покликанням на те, що такі докази просить долучити з метою об`єктивного та всебічного розгляду справи, про колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу скаржнику, що останній не обмежений був в праві долучити такі докази раніше.

Більше того, згадані доказі не підтверджують, що відповідач експлуатував автомобіль при його технічній несправності, що призвело до виникнення ДТП та смерті ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи скаржником не доведено, а судом не здобуто доказів експлуатації відповідачем автомобіля при його технічній несправності, в зв`язку з чим суд прийшов до правильного та вмотивованого рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Окрім цього, при розгляді справи в суді першої інстанції, відповідачем доведено факт понесення витрат на правову допомогу, яку суд з врахуванням справедливості та складності справи стягнув в розмірі 3000 грн.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Золочівського районного суду Львівської області від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 березня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник