Справа № 361/744/22
Провадження № 2-з/361/57/22
У Х В А Л А

04 лютого 2022 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області в складі Радзівіл А.Г., розглянувши заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко Арсена Мохаммеда, Державного підприємства "Сетам", третя особа Акціонерне товариство "Альфа-Банк" про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту про проведені електроні торги,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2022 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у якій просить накласти арешт на 1/2 частку в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) відчужувати 1/2 частку в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 третім особам до набрання законної сили рішення суду в даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що вона звернулась до суду із до ОСОБА_3 , Державного підприємства "Сетам", третя особа Акціонерне товариство "Альфа-Банк" про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту про проведені електроні торги.

Рішенням Броварськрого міськрайонного суду Київської області від 15.08.2018 у справі № 361/6146/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором № 410/165/06-Пі від 06.10.2006 у розмірі 51 453,45 доларів США., пеню в розмірі 430483,98 грн. та судові витрати.

На виконання зазначеного рішення суду 15.06.2021 видано виконавчий лист № 361/6146/15-ц про його примусове виконання.

19.10.2021 відбулись торги з реалізації майна боржника - 1/2 частки в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 495442), переможцем яких згідно протоколу № 557204 від 19.10.2021 став ОСОБА_3 з ціновою пропозицією 287 250,00 грн. та складено Акт про проведені електронні торги з реалізації майна боржника - 1/2 частки в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на даний час ОСОБА_3 вживаються активні дії щодо подальшого відчуження 1/2 частки квартири, яку він пропонував придбати власнику іншої 1/2 часки вищевказаної квартири та повідомив, що має намір відчужити вищевказану частку квартири. У зв`язку з цим, позивач має обґрунтовані підозри з приводу того, що в подальшому можуть вчиняти дії щодо перереєстрації речового права спірної нерухомості та що невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії стосовно спірного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав.

У зв`язку з цим, позивач має обґрунтовані підозри з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії стосовно спірного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів та визнання недійсним та скасування акту про проведені електронні торги щодо 1/2 частки в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 .

В постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12,2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1 -1 ) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права власності (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20.07.2004 у справі Шмалько проти України вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Розглянувши заяву подану представником позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходячи з матеріалів позову, суд приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом арешту спірного майна, а саме 1/2 частки в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішення суду в даній справі підлягає задоволенню, в іншій частині заяви в задоволенні відмовити.

Враховуючи, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд вважає недоцільним у даному випадку застосовувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко Арсена Мохаммеда, Державного підприємства "Сетам", третя особа Акціонерне товариство "Альфа-Банк" про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту про проведені електроні торги,- задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на 1/2 частку в однокімнатній квартирі, загальною площею 41,4 м.кв., житловою площею 16,4 м.кв., РНМ 06, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

В інішій частині ухвали відмовити.

Стягувач: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Радзівіл А.Г.