Провадження № 6/727/45/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., за участю секретаря: Філатової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мишко Олександра Васильовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Мишко О.В. звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявник посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.12.2021 року позов АТ «Кредобанк» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка проживає в АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (), яке розташоване в м.Львів, вул.Сахарова, 78 заборгованість за кредитним договором від 12.12.2018 року у розмірі 159346 грн. 36 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2420 грн. 20 коп.

На виконання зазначеного рішення суду, 14.01.2022 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист №727/10426/21, який на даний час перебуває на виконанні.

07.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68520207 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 159346 грн. 20 коп. та 2420 грн. 20 коп. судових витрат.

07.02.2022 року приватним виконавцем Доготарем М.В. винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на всі кошти, які перебувають на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Зазначив, що 12.12.2018 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №21334/2018, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 277319 грн. 49 коп. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору ОСОБА_1 заборгованість за кредитом погашалася в повному обсязі.

ОСОБА_1 протягом всього періоду часу виконувала належним чином умови кредитного договору №21334/2018 від 12.12.2018, що підтверджується довідкою АТ «Кредобанк» і заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору склала 81846 грн. 69 коп. і відповідає графіку платежів укладеному 21.04.2020.

Також, зазначив, що АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовною заявою 21.10.2021 року, в якій зазначено про наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ «Кредобанк», при цьому банком навмисно не зазначалось та не підтверджувалось наявність фактичної заборгованості та не зазначалось про щомісячну сплату ОСОБА_1 , покладених на неї кредитним договором платежів. Таким чином, сума наявної у ОСОБА_1 заборгованості вказана в заочному рішенні від 07.12.2021 року не відповідає дійсності. Станом на дату ухвалення судом рішення, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» взагалі відсутня.

Станом на дату звернення з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не відповідає виконанню, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 64946 грн. 69 коп.

На підставі наведеного, просить виконавчий лист №727/10426/21 виданий 14.01.2022 року Шевченківським районним судом м.Чернівці визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Єремейчук М.Г. в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив заяву розглянути у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 . Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника АТ «Кредобанк» надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази заяви та матеріали справи дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та поданої заяви, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.12.2021 року позовні вимоги АТ «Кредобанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка проживає в АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (), яке розташоване в м.Львів, вул.Сахарова, 78 заборгованість за кредитним договором від 12.12.2018 року у розмірі 159346 грн. 36 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2420 грн. 20 коп. (а.с.68-72).

Рішення суду набрало законної сили 10.01.2022 року.

На виконання зазначеного рішення суду, 14.01.2022 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист №727/10426/21, який на даний час перебуває на виконанні.

07.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68520207 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 159346 грн. 20 коп. та 2420 грн. 20 коп. судових витрат.

07.02.2022 року приватним виконавцем Доготарем М.В. винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на всі кошти, які перебувають на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з положеннями ст.432 ЦПК України, суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

За змістом норми ст.432 ЦПК України, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч.2 ст.432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (статті 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №727/10426/21 від 14.01.2022, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 відкрито на підставі рішення суду, яке є чинним.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження», добровільним виконанням рішення суду вважається погашення заборгованості до надходження виконавчого документа на виконання.

Однак, сплата боржником боргу чи припинення обов`язку з інших підстав, які відбулись вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, відповідно до довідки АТ «Кредобанк» від 31.01.2022 року, станом на 24.01.2022 року у ОСОБА_1 наявна наступна заборгованість за кредитним договором №21338/2018 від 12.12.2018 року: 1) 81846 грн. 69 коп. сума основного боргу; 2) 5555 грн. 20 коп. сума судових витрат (а.с.185).

Також, відповідно до наданих суду квитанцій від 29.12.2021 року, 31.01.2022 року, 09.02.2022 року ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості були внесені кошти у сумі 8000 грн., 8400 грн. та 8900 грн. (а.с. 186-188).

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа. На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, сплата боржником боргу чи припинення обов`язку з інших підстав, які відбулись вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги матеріали справи, обов`язковість виконання судового рішення, маючи на меті здійснити захист порушеного права, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що не підлягає задоволенню вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України, ст. 432 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мишко Олександра Васильовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.