Справа №461/959/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Береза П.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ) про повернення коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на його користь грошові кошти в розмірі 10724,64 грн, які були безпідставно стягнуті з останнього на підставі скасованого виконавчого напису нотаріуса №19605 від 14.04.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь AT «Ідея Банк» боргу в сумі 78808,07 грн на підставі кредитного договору від 08.11.2018 року №Р24.00210.004510547, укладеного між позивачем та AT «Ідея Банк».

В обґрунтування даного позову вказує на те, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2021 року у справі №453/931/21 виконавчий напис від 14 квітня 2021 року №19605, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Ідея Банк» боргу в сумі 78808,07 грн на підставі кредитного договору від 08.11.2018 року №Р24.00210.004510547, укладеного між мною та AT «Ідея Банк» був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Проте, під час дії даного виконавчого напису, 20.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. було відкрито виконавче провадження №65510947 про стягнення з позивача вказаної суми боргу, в межах якого з позивача були стягнуті грошові кошти на користь відповідача AT «Ідея Банк» в розмірі 10724,64 грн. Таким чином, позивач вважає, що дані кошти повинні бути повернуті і стягнуті з відповідача в його користь, оскільки виконавчий документ, на підставі якого ці кошти були стягнуті з позивача, визнаний судом таким, що не підлягає до виконання. Враховуючи наведене, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суду також не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача та представників третіх осіб прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечить участь у судовому засіданні уповноваженого представника.

З врахуванням тривалості провадження у справі, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 14.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис № 19605, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м.Львів. вул. Валова, буд. 11 , код платника податків згідно з , р/р НОМЕР_2 , відкритий у AT «Ідея банк» на загальну суму 78 808, 07 грн.

20.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Юлією Андріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65510947 на підставі виконавчого напису № 19605, вчиненого 14.04.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів на підставі Кредитного договору №Р24.00210.004510547 від 08.11.2018 року, укладеного між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 23.09.2020 року, за період з 24.10.2020 року по 03.03.2021 року включно у розмірі :11 216, 40 грн,- строковий основний борг; 25 214, 83 грн,- прострочений основний борг; 12 999,97 грн,- прострочені проценти; 118. 40 грн,- строкові проценти; 381,78 грн,- строкова плата за обслуговування кредиту; 23 489, 54 грн,- прострочена плата за обслуговування кредиту; 3487, 15 грн.-пеня; 1 900 грн,- плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 78 808, 07 грн.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2021 року у справі №453/931/21 виконавчий напис від 14 квітня 2021 року №19605, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Ідея Банк» боргу в сумі 78808,07 грн на підставі кредитного договору від 08.11.2018 року №Р24.00210.004510547, укладеного між мною та AT «Ідея Банк» був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

11.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Юлією Андріївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65510947 на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з вищевказаним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2021 року.

Разом з цим, як вбачається з вказаної постанови, згідно платіжних доручень від 10.06.2021 року в межах вказаного виконавчого провадження з боржника (позивача) на користь відповідача AT «Ідея Банк» були стягнуті грошові кошти в розмірі 10724,64 грн.

Позивач вважає, що дані кошти повинні бути повернуті і стягнуті з відповідача в його користь, оскільки виконавчий документ, на підставі якого ці кошти були стягнуті з позивача, визнаний судом таким, що не підлягає до виконання.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремогосудового розгляду.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21), де також зазначено, що оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, то отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

З урахуванням наведеного, оскільки встановлено, що рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже отримані стягувачем (відповідачем) на підставі вказаного виконавчого напису кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки відпала підстава, на якій вони були отримані, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 13. ч.1 ст 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах пов`язаних з порушенням їх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ), а тому він звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 10724,64 грн, які були стягнуті на підставі виконавчого напису №19605 від 14.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Ідея Банк» боргу в сумі 78808,07 грн на підставі кредитного договору від 08.11.2018 року №Р24.00210.004510547.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ) на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р. Волоско