Справа №345/4559/21
Провадження № 2/345/345/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2022 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчак Л.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього на свою користь 5769,18 грн. заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, 366,72 грн. інфляційних втрат, 392,63 грн. - 3 % річних від суми основного боргу та інфляційні витрати в сумі 691,82 грн., а всього 6853,63 грн., а також судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивували тим, що 21.02.2019 рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , було обрано форму управління багатоквартирним будинком із залученням управителя ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім».

Протоколом загальних зборів співвласників від 21.02.2019 року було обрано уповноважену особу для підписання договору та визначено ціну за послуги з управління багатоквартирним будинком за один квадратний метр загальної площі приміщення.

Відповідач є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються позивачем, на його ім`я відкрито особовий рахунок для здійснення розрахунку послуг.

20.06.2019 між ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та уповноваженою особою було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.6 Договору кожен із співвласників зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі.

Відповідач зобов`язаний приймати участь в утриманні будинку та своєчасно оплачувати надані послуги, однак, свої обов`язки не виконує. Станом на 01.09.2021 сума заборгованості за особовим рахунком складає 5769,18 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за надані послугу з управління багатоквартирним будинком ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» змушена звернутись в суд з даним позовом.

19.11.2021 судом прийнято заочне рішення у даній справі, яким позов задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 6853,63 грн., а також судові витрати по справі.

09.02.2022 на підставі заяви ОСОБА_1 судом скасоване заочне рішення від 19.11.2021, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що багатоквартирний будинок -житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що неналежить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з пунктом 10 частини 1,частиною 2 статті 7 співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Статтею 12 Закону визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 ч.1 Закону).

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст. 13 Закону).

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою (ст. 32 ч. ч. 1,2,4 Закону).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, статей 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна.

Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі.

В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2019 рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , було обрано форму управління багатоквартирним будинком із залученням управителя ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім».

Протоколом загальних зборів співвласників від 21.02.2019 було обрано уповноважену особу для підписання договору та визначено ціну за послуги з управління багатоквартирним будинком за один квадратний метр загальної площі приміщення.

20.06.2019 між ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та уповноваженою особою було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.6 Договору кожен із співвласників зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі.

Відповідно до п. 6 Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, кожен із співвласників зобов`язаний: оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.

Як вбачається з наданого позивачем акту звірки розрахунків за період 01.07.19-30.09.21 виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком становить 5769,18 грн.

Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, розмір інфляційних збитків, завданих неоплатою послуги з управління багатоквартирним будинком становить 691,82 грн. Проценти за користування коштами становлять 392,63 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за надану ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» послугу з управління багатоквартирним будинком з врахуванням інфляційних збитків та 3 % річних становить 6853,63 грн. і її слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів, однак відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані заявлені позивачем вимоги.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 360,526,625 ЦК України, ст.ст. 1,5,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1,12,13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», керуючись ст.ст. 259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП невідомий, жителя АДРЕСА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» (77300, м.Калуш, вул.Грушевського,54 Івано-Франківська область, , р/р НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк») 5769,18 грн. заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, 366,72 грн. інфляційних втрат, 392,63 грн. - 3 % річних від суми основного боргу та інфляційні витрати в сумі 691,82 грн., а всього 6853,63 грн. та 2270 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя