Справа № 405/5225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2022 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байрамової Ірини Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розрахунку заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам складений за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) - Байрамовою Іриною Миколаївною у виконавчому провадженні № 63151197 на суму 72 633,66 грн.

Позов мотивує тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2010 року у цивільній справі № 2-8665/10 з нього було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.11.2010 року до 07.03.2028 року. На виконання зазначеного рішення, 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист № 2-8665/10, який пред`являвся стягувачем - ОСОБА_2 в межах строків до примусового виконання. Виконавче провадження неодноразово закінчувалось на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999). Остання відмітка судового (державного) виконавця на виконавчому листі № 2-8665/10 про його повернення датована 02.04.2019 року (підстава п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження).

Вказує, що з моменту повернення виконавчого документа він добровільно сплачував (та сплачує) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 . Будь-яких зауважень чи нарікань зі сторони одержувача аліментів ОСОБА_2 , щодо розміру щомісячних платежів, строків та способів сплати не надходило.

02.10.2020 року ним отримано виклик державного виконавця, яким його було зобов`язано з`явитись до Подільського ВДВС у місті Кропивницькому 06.10.2020 року по наданню пояснень щодо сплати заборгованості за виконавчим листом № 2-8665/10 від 07.02.2011 або надати підтверджуючі документи про їх на сплату. На вимогу державного виконавця він надав підтверджуючі документи по добровільній сплаті аліментів за період з квітня 2019 року по вересень 2020 року. Також, за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що 29.09.2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 63151197 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-8665/10 та складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.04.2019 року по 30.09.2020 року. Згідно даного розрахунку його заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2020 року складала 3 748,75 грн.

Складений розрахунок заборгованості від 29.09.2020 року у виконавчому провадженні № 63151197/8 державним виконавцем не скасовувався, а також не оскаржувався одержувачем аліментів - ОСОБА_2 , з підстав його незаконності чи неповноти.

В подальшому йому стало відомо, що у зв`язку з численними усними скаргами одержувача аліментів ОСОБА_2 , на гарячу лінію Міністерства юстиції України та доручень керівництва, 17.05.2021 року державним виконавцем - Байрамовою І.М. у виконавчому провадженні № 63151197 складено новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року на загальну суму 72 633,66 грн. Вважає, що при складенні нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець Байрамова І.М. допустила порушення вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», незаконно включивши в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, строк, який передував відкриттю виконавчого провадження № 63151197, а саме: з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року. Також, державний виконавець - Байрамова І.М., при визначені розміру заборгованості за була зобов`язана застосувати ч.1 ст.194СК України в редакції станом на 27.07.2010 року, яка діяла на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та видачі виконавчого листа. Відповідно включення в розрахунок суми заборгованості у розмірі 29 173,16 грн., яка розрахована станом на 01.03.2016 року, а також подальший розрахунок заборгованості за період з 01.03.2016 року по 29.09.2017 року включно є неправомірним, оскільки вказаний період часу знаходиться поза межами трирічного строку, встановленого ч.1 ст.194 СК України (в редакції, що діяла до 28.08.2018 року).

Крім того зазначив, що постановою від 02.04.2019 року державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницького в межах виконавчого провадження ВП № 51029169 (яке перебувало на виконанні з 05.05.2016 року по 02.04.2019 року) виконавчий документ № 2-8665/10 від 07.02.2011 року був повернутий стягувачу на підставі її заяви про повернення виконавчого документа без виконання та відсутності претензій до боржника. У зв`язку поверненням виконавчого документа, 02.04.2019 року (ВП № 51029169) постановою державного виконавця про скасування заходів примусового виконання встановлено: що згідно з повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 02.04.2019 відомості про нього внесено до Єдиного реєстру боржників. Станом на 02.04.2019 року заборгованість зі сплати аліментів погашена в повному обсязі. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.04.2019 року (ВП № 51029169) та постанова про скасування заходів примусового виконання є чинними.

Вважає, що за наявності вищезазначених обставин, а також інформації щодо погашення заборгованості, відсутності претензій до боржника зі сторони одержувача аліментів, складений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментів в розмірі 72 633,66 грн., - є протиправним і підлягає скасуванню. В порядку досудового врегулювання спору він звертався із заявою до державного виконавця Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) Байрамової І.М. про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням вищезазначених обставин. У відповідь його було повідомлено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених в позові, а судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем. Представником відповідача відзиву на позов не надано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 позовну заяву не визнала, надала суду пояснення в яких зазначила, що у зв`язку з невиплатою аліментів на спільну з позивачем доньку ОСОБА_3 , в 2016 році вона звернулася до виконавчої служби з пред`явленням до виконання виконавчого листа. Звертає увагу, що позивач почав сплачувати аліменти лише з 2018 року, оскільки у нього виникла необхідність виїхати за кордон, однак він зробити цього не зміг через наявність постанови державного виконавця від 08.02.2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 11.03.2019 року нею дійсно було написано заяву про повернення без виконання виконавчого листа № 2-8665-10 від 07.02.2011 року. В заяві нею було зазначено, що претензій до боржника не має. Однак, жодного слова, що боржником заборгованість виплачена не зазначено, оскільки б це не відповідало дійсності. На підставі поданої нею заяви державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.04.2019 року, в якій чітко вказано, що повернення виконавчого документа відбувається на підставі заяви стягувача, із зазначенням що претензій до боржника не має. Жодного слова про те, що боржником було виплачено всю суму заборгованості у постанові немає. Незважаючи на чітке зазначення в Заяві про повернення виконавчого документа про відсутність з боку стягувача претензій до боржника, державним виконавцем винесена постанова про скасування заходів примусового виконання, в якій зазначено, що станом на 02.04.2019 року заборгованість погашена в повному обсязі, що не відповідає дійсності. Саме через незгоду з цим, вона звернулась з заявою до відділу виконавчої служби де зазначила, що заборгованість яка існувала станом на 18.03.2019 року не анулюється, оскільки боржником не погашена. 25.09.2019 року вона знову звернулася до виконавчої служби із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2-8665/10 виданого 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда. Окрім того, що позивач хоч і почав сплачувати аліменти побоюючись повторного накладення передбачених чинним законодавством обмежень, але ці суми щомісячно сплачуються не в повній мірі, що призводить до збільшення суми заборгованості по сплаті аліментів.

Вказує, що у чинному законодавстві відсутні норми, які б стверджувати, що повернення виконавчого документа стягувачу повинно бути обов`язково пов`язано із погашенням заборгованості боржника перед стягувачем. Вважає, що подання заяви про повернення виконавчого документа стягувачу є правом стягувача, яке він може реалізувати за своїм волевиявленням, враховуючи фактичні обставини справ, і навіть в такому випадку, коли сплата аліментів ще повністю не відбулася на момент подання такої заяви. Крім того, в вересні 2020 року вона зверталася до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області з заявою про продовження стягнення аліментів та заборгованості по ним. Згідно з відповіддю начальника управління від 05.10.2020 року державним виконавцем на адресу боржника одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження направлено виклик, з метою отримання підтверджень про сплату аліментів та надання письмових пояснень щодо викладеного в заяві стягувача для правильного нарахування заборгованості зі сплати аліментів. На адресу відділу 30.09.2020 року від ОСОБА_1 , надійшла заява, яка свідчить про те, що між сторонами відбулась лише усна домовленість з приводу погашення заборгованості зі сплати аліментів, квитанцій або розписок про сплату на її користь аліментів боржник не надав. З врахування викладених в заявах сторін фактів, а також наявної в матеріалах виконавчого провадження інформації про наявність невиплаченої заборгованості, державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 30.09.2020 року, становить 98 828,75 грн. (на сьогодні згідно з розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року сума заборгованості = 72 633,66 грн.).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 446/155/16-ц (провадження № 61-40461св18) зроблено висновок про застосування ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України та зазначено, що «кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ( ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Керуючись нормами процесуального права та виходячи з фактичних обставин справи судом встановлено, що 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист № 2-8665/10 по примусовому виконанню рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.11.2010 року до 07.03.2028 року. У виконавчому листі зазначено, що рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Рішення набрало чинності 24.12.2010 року. Строк пред`явлення до виконання до 24.12.2013 року.

Встановлено, що 29.09.2020 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 63151197 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-8665/10 виданого 07.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.11.2010 року до 07.03.2028 року.

29.09.2020 року у ВП № 63151197 державним виконавцем здійснений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 року по 30.09.2020 року. Згідно даного розрахунку, заборгованість станом на 30.09.2020 року складає 3 748,75 грн.

17.05.2021 року у ВП № 63151197 державним виконавцем - Байрамовою І.М. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 63151197 ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року на загальну суму 72 633,66 грн.

У відповідності до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, позивач обрав спосіб захисту по відновленню порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року на загальну суму 72 633,66 грн.

У зв`язку із визначеним позивачем предметом позову, суд враховує, що спеціальними нормами, які підлягають застосуванню у вирішенні спору є норми Сімейного кодексу України та Закону України N 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (надалі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3. ст.12 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно ст. 71 Закону № 1404-VIII, порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Статтею 195 СК України унормований алгоритм дій державного виконавця по визначенню заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу)», а саме:

1. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

2. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

3 Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, або у позовному провадженні.

Вирішуючи спір суд враховує, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час судового розгляду встановлено, що виконавчий лист № 2-8665/10 від 07.02.2011 Ленінського районного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 аліментів перебував на виконанні з 05.05.2016 року по 02.04.2019 року у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницький (ВП № 51029169).

02.04.2019 року у зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_2 про повернення без виконання виконавчого листа та відсутності претензій до боржника, державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Шудрею К.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 51029169). Постанова про повернення виконавчого документа отримана особисто ОСОБА_2 16.04.2019 року. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.04.2019 року (ВП № 51029169) сторонами виконавчого провадження не оскаржувалася та є чинною.

Також судом враховано, що у зв`язку поверненням виконавчого документа, 02.04.2019 року (ВП № 51029169) Постановою державного виконавця про скасування заходів примусового виконання встановлено: що згідно з повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 02.04.2019 відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників. Станом на 02.04.2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі.

У виконавчому листі № 2-8665/10 виданого 07.02.2011 року в «розділі відмітки судового виконавця про виконання рішення/вироку або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» міститься запис про закінчення виконавчого провадження 02.04.2019 року. Відомості щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів станом на 02.04.2019 року не зазначені.

За правилами ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п. п. 1-4 ч. 9, ч. 14 ст. 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання

Вирішуючи спір суд зауважує, що відповідач протягом розгляду справи не надав жодних пояснень чи правових обґрунтувань по включено в оскаржуваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , відповідних сум за межами строку, який передував відкриттю виконавчого провадження № 63151197, а саме: з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року.

Суд відхиляє доводи третьої особи у даній справі ОСОБА_2 , що державним виконавцем винесена постанова про скасування заходів примусового виконання, в якій зазначено, що станом на 02.04.2019 року заборгованість погашена в повному обсязі, що не відповідає дійсності.

Згідно п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Схожий по суті висновок зроблений в пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Суд приходить до висновку, що підписаною заявою і своєю поведінкою по поверненню виконавчого документа ОСОБА_2 прямо висловила обставини відсутності претензій до боржника - ОСОБА_1 та погодилася з тим, що заборгованість зі сплати аліментів є відсутньою, що мало наслідком винесення державним виконавцем постанови про скасування заходів примусового виконання від 02.04.2019 року із зазначенням відомостей, що станом на 02.04.2019 року заборгованість зі плати аліментів є відсутньою.

Звернення 29.09.2020 року із заявою щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів було здійснено одержувачем аліментів ОСОБА_2 , всупереч своїй попередній поведінці, яка була повністю спрямована на відсутність претензій до боржника щодо сплати аліментів до 29.09.2020 року, що протиправно не було враховано державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) - Байрамовою Іриною Миколаївною при складенні розрахунку зі сплати аліментів за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року у виконавчому провадженні № 63151197 на суму 72 633,66 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок складення розрахунку зі сплати аліментів державним виконавцем не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам складений за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) - Байрамовою Іриною Миколаївною у виконавчому провадженні №63151197 на суму 72 633,66 грн. мають бути задоволені в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байрамової Ірини Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розрахунку заборгованості по аліментам - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам складений за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПС МУМЮ (м. Дніпро) - Байрамовою Іриною Миколаївною у виконавчому провадженні № 63151197 на суму 72 633,66 грн.

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байрамова Ірина Миколаївна, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко