Справа № 201/9001/20
Провадження № 2/202/117/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2014 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючим з 07.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Наголошував, що спільний син - ОСОБА_3 з квітня 2018 року проживає разом з ним та відповідно просив суд припинити стягнення аліментів з нього та стягнути аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 з ОСОБА_2 на його користь у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно.

ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 . Встановлено порядок побачень батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : один раз на тиждень з п`ятниці 20:00 по суботу 20:00. Наголошувала, що підстави для припинення стягнення аліментів з позивача відсутні. Спільний син ОСОБА_3 проживає разом із нею, однак після народження її молодшої дитини - ОСОБА_4 більше часу проводить у бабусі та дідуся. При цьому, звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не проживає разом із сином, не виконує свої батьківські обов`язки, належним чином не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 надав відповідь на відзив в якій зазначив, що з 01.08.2014 року по 01.08.2020 рік позивачем на користь відповідача було сплачено аліменти на утримання спільної дитини у сумі 27 310,16 грн. З квітня 2018 року та по сьогоднішній день спільний син проживає разом із ОСОБА_1 та він утримує дитину, а тому посилання відповідача на наявність заборгованості по сплаті аліментів є необґрунтованими.

Представник ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без участі.

Представник ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2021 року визнано обов`язковою явку в судові засідання ОСОБА_1 по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 28.09.2011 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління-служба у справах дітей Індустріальної районної в м. Дніпрі ради про встановлення порядку побачень та визначення місця проживання дитини задоволено частково. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлено порядок побачень батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : один раз на тиждень з п`ятниці 20:00 по суботу 20:00.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2021 року заяву представника відповідача - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року, ухваленого по цивільній справі № 202/6329/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління-служба у справах дітей Індустріальної районної в м. Дніпрі ради про встановлення порядку побачень та визначення місця проживання дитини залишено без задоволення.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно акту від 28.08.2020 року, який складено ОСОБА_6 та посвідчено квартальним комітетом № 1 Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, неповнолітня дитина - ОСОБА_3 проживає разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2018 року.

Згідно акту від 30.08.2020 року, який складено ОСОБА_7 та посвідчено квартальним комітетом № 1 Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, згідно акту № 03/4879 від 18.12.2020 року, неповнолітня дитина - ОСОБА_3 проживає разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2018 року.

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 230 від 21.01.2019 року ОСОБА_3 мешкає: АДРЕСА_2 .

Однак, згідно акту від 10.02.2022 року, який складено комісією квартального комітету № 5 Соборного району м. Дніпра, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем ОСОБА_1 не надано достатніх доказів, що неповнолітня дитина - ОСОБА_3 на час розгляду справи постійно проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні.

Враховуючи вищезазначене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є необґрунтованим та не підлягає задоволенню у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда