Справа № 459/3642/21 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/4635/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:76
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симця В.І.;

адвоката Чернявського Р.І.

- представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Червоноградської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Червоноградської міської ради Львівської області (в подальшому - «школа», «відповідач»), третя особа - директор школи Красільчук Богдана Ярославівна, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ по школі № 191-к від 08.11.2021 року про відсторонення позивача від роботи «та поновити його на роботі», а також зобов`язати відповідача виплатити позивачу «невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення Позивача від роботи».

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач працює у школі вчителем фізики і у листопаді 2021 року він стикнувся з грубим порушенням його конституційного права на роботу, яке полягало у постійному незаконному вимаганні медичної інформації щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 08.11.2021 року позивачу було вручено наказ про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з посиланням на наказ МОЗ України, і це відсторонення вважає незаконним (1-5).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 61-69).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що «в матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у неї щеплення проти COVID-19 дотримано вимог ч.6 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення».

Вважає, що повідомлення позивача про обов`язкове профілактичне щеплення «саме по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання нею медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я» (а.с. 75-80).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Виходячи з предмету спору та заявлених позовних вимог, саме позивач належними та допустимими доказами мав би довести те, що:

-ним станом на 08.11.2021 року (дата наказу, що оскаржується) пройдено щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;

або

-у ньогоє наявними протипоказання до вакцинації проти COVID-19;

або

-наказ по школі № 191-к від 08.11.2021 року про відсторонення його від роботи порушує певні конкретні норми права або суперечить їм.

Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач, оскаржуючи наказ по школі № 191-к від 08.11.2021 року про відсторонення його від роботи,визнає ту обставину, що станом на день написання позовної заяви (датованої 11.11.2021 року) ним не пройдено щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а відтак ця обставина (в силу положень, передбачених частиною 1 статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягає.

Позовна заява також не містить доводів стосовно того, що у позивачає наявними протипоказання до вакцинації проти COVID-19, та доказів про наявність таких протипоказань.

При цьому всі доводи позовної заяви зводяться до того, що оскаржуваний позивачем наказ не відповідає положенням чинного законодавства та суперечить цим положенням.

В той же час, в оскаржуваному рішенні наведено детальний та ґрунтовний аналіз всім доводам, які наведені у позовній заяві, щодо відповідності наказу, який оскаржується позивачем, чинному законодавству.

Підтвердженням цього є те, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду про відповідність оскаржуваного наказу чинному законодавству, а саме: доводів про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки у ній не зазначено положення якого саме закону, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, судом неправомірно було застосовано при ухваленні оскаржуваного рішення, чи навпаки - положення якого саме закону підлягали до застосування до спірних правовідносин, однак не були застосованими судом.

Аналіз доводів апеляційної скарги свідчить про те, що апелянт вже вважає недоведеною відповідачем ту обставину, що у школи були правові підстави для видачі наказу про відсторонення позивача від роботи, а саме: «відсутні достатні належні та допустимі докази … отримання письмового лікарського підтвердження про відмову (позивача) від обов`язкового профілактичного щеплення», «факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання (позивачем) медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я».

В той же час, матеріали справи дійсно не містять «медичного висновку про наявність протипоказань (у позивача) до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я».

Так само, як не містять жодного доказу про проходження позивачем «обов`язкового профілактичного щеплення».

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 квітня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.