ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 392/893/20

провадження № 22-ц/4809/349/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2021, суддя Бадердінова А.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що у серпні 2018 року вона звернулася до Маловисківського районного суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Під час розгляду судом вказаної справи, в порушення норм чинного законодавства, відповідачем 23 березня 2019 року здійснено продаж автомобіля «Рено-Трафік», 2009 року випуску, відповідно до договору купівлі-продажу 8046/2019/1374132 укладеного територіальним сервісним центром МВС 8046 РСЦ МВС в м. Київ.

Про даний факт позивачу стало відомо із відзиву поданого відповідачем 03.06.2019 року.

При укладанні вказаного договору відповідач явно штучно занизив вартість автомобіля, в п.1.2 договору вказав, що автомобіль належить йому і не являється предметом спору в суді та не повідомив про те, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і має бути згода дружини на його продаж.

Вказує, що відповідно до Акту№01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня ТОВ НДКП «Пектораль» щодо визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу встановлено, що ринкова вартість автомобіля (з урахуванням пробігу у 378 тисяч км), Рено-Трафік, 2009 року випуску, на дату оцінки складає 160 130, 28 грн.

Просила суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2019/1374132 від 23.03.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оформлений в територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ№ МВС в м. Києві та стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні подружжя, тобто Ѕ частки автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, колір білий, державний номер - НОМЕР_1 , в розмірі 80 065 грн. 14 коп.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2021 позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено зокрема, не залучено до участі у справі належного відповідача, а саме покупця автомобіля. Позивач жодним чином не зазначала в позовній заяві та письмових поясненнях про застосування наслідків недійсності правочину купівлі-продажу автомобіля.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01.02.2022 справу призначено до розгляду.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи спростовують висновки суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня1988 року до 05 жовтня 2016 року, який за рішенням шлюбу було розірвано.

В період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано автомобіль «Рено-Трафік», та відповідно вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін по справі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується самими сторонами.

У серпні 2018 року позивач, ОСОБА_3 звернулася до Маловисківського районного суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Під час розгляду справи судом, відповідач по справі ОСОБА_1 , 23 березня 2019 року здійснив продаж автомобіля «Рено-Трафік» 2009 року випуску, що підтверджується копією договору купівлі -продажу №8046/2019/1374132, укладеного територіальним сервісним центром МВС 8046 РСЦ МВС в м. Київ (а.с.12-13).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач у порушення вимог ст. 68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивача ОСОБА_3 після припинення ними спільного сумісного проживання, розірвання шлюбу, тобто вибуття транспортного засобу у березні 2019 року із спільної сумісної власності подружжя відбулось поза волею ОСОБА_3 та кошти використані не в інтересах сім`ї.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2019 року в частині розподілу спільного майна подружжя: будинку та автомобіля скасовано, та ухвалено нове рішення, яким, в частині позовних вимог про залишення автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, колір білий, державний номер НОМЕР_2 у власності ОСОБА_1 - відмовлено, з підстав, що вказаний автомобіль вибув із користування та володіння сторін та не може бути предметом розподілу, при цьому позивач в позові не ставила питання про стягнення з відповідача вартості автомобіля (а.с.94-101).

Суд першої інстанції зазначив, що вартість автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску відповідно до договору купівлі -продажу №8046/2019/1374132 від 23 березня 2019 року, за домовленістю сторін становить - 49 000 грн.

На доведення того, що відповідач занизив вартість автомобіля, представником позивача за довіреністю надано уточнений висновок експерта №01/07 від 20.07.2020 року, із зазначенням того, що при складенні експертного висновку для визначення ринкової вартості автомобіля Renault Trafic експертом ОСОБА_5 використовувалася програма Don Rest за пошуком Vin-коду автомобіля, вказана програма використовується для розрахунку вартості нових та б/у транспортних засобів на основі Методики оцінки затверджених в Україні, за параметрами пошуку аналогічних марок автомобіля Рено Трафік, вказаною програмою надано відповідь на пошуковий запит та зазначена ринкова вартість автомобіля Рено Трафік Комбі, що є аналогом автомобіля Рено Трафік.

Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року ринкова вартість автомобіля Renault Trafic 2/0 dCi 90 (II) на дату оцінки складає 160 130 грн. 28 коп. (а.с.)

Суд першої інстанції зазначив, що згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочинів є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами першою та другою статті 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом його співвласника у разі відсутності у співвласника , який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Суд першої інстанції зазначив, що при вирішенні даного спору враховує, що згоди на відчуження транспортного засобу від ОСОБА_3 матеріали справи не містять, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження продажу автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, під час судового розгляду спору щодо поділу майна подружжя за згодою ОСОБА_3 та доказів того, що грошові кошти, одержані від продажу спірного автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю . У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст.364 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суд першої інстанції зазначив, що спірний автомобіль є цінним майном, який належав колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності, договір купівлі-продажу цього транспортного засобу виходить за межі дрібного побутового правочину, тому позивач повинен був надати свою письмову згоду на відчуження цього майна. А оскільки автомобіль відчужено без згоди іншого подружжя, під час вирішення судом спору про поділ майна подружжя, тому такий правочин необхідно визнати недійсним.

Судом першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач відчужив автомобіль під час розгляду спору судом про поділ майна без згоди позивача, як іншого із подружжя, то відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд першої інстанції враховує, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, відповідно до якого середня ринкова вартість оспорюваного автомобіля становить на дату оцінки складає 160 130 грн. 28 коп.

Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля надав до суду Акт виконаних робіт №ПП-К-3750від 23.07.2018 року, відповідно до якого здійснювався ремонт стартера в автомобілі Рено Трафік, на загальну суму 2400 грн., суд враховує даний акт, при цьому також бере до уваги заперечення позивача у відповіді на відзив, що ремонт автомобіля відбувся у 2018 році, в той час, як продав спірний автомобіль у березні 2019 року.

Інших доказів на спростування розміру ринкової вартості автомобіля відповідач суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи.

Суд вважає необґрунтованими заперечення щодо належності вказаного висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, оскільки вказаний висновок обґрунтовує вимогу позивача щодо стягнення на її користь з відповідача грошову компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні подружжя, Ѕ частки автомобіля Рено Трафік, 2009 року випуску, тобто містить інформацію щодо предмета доказування та відповідно підтверджує заявлену вимогу позивача.

Отже, відповідач у порушення частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України не надав суду доказів іншої ринкової вартості спірного транспортного засобу. А тому, суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судом на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №01/07 про оцінку транспортного засобу від 20 липня 2020 року, підлягають врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня1988 року до 05 жовтня 2016 року.

В період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано автомобіль «Рено-Трафік», та відповідно вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін по справі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується самими сторонами.

Позивач ОСОБА_3 у серпні 2018 року звернулася до Маловисківського районного суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Під час розгляду справи судом, відповідач по справі ОСОБА_1 23 березня 2019 року здійснив продаж автомобіля «Рено-Трафік» 2009 року випуску, що підтверджується копією договору купівлі -продажу №8046/2019/1374132, укладеного територіальним сервісним центром МВС 8046 РСЦ МВС в м. Київ (а.с.12-13).

В частині вартості спірного автомобіля, вбачається, що звертаючись у суд з позовом у серпні 2018 року, позивач зазначила вартість спірного автомобіля у розмірі 70000 грн.

Встановлені обставини свідчать, що вартість спірного авто у серпні 2018 року вже була визначена позивачем на час виникнення спірних правовідносин.

Зазначені обставини встановлені і в Постанові Кропивницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року, яким рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2019 року в частині розподілу спільного майна подружжя: будинку та автомобіля скасовано, та ухвалено нове рішення, яким, в частині позовних вимог про залишення автомобіля Рено-Трафік, 2009 року випуску, колір білий, державний номер НОМЕР_2 у власності ОСОБА_1 - відмовлено, з підстав, що вказаний автомобіль вибув із користування та володіння сторін та не може бути предметом розподілу, при цьому позивач в позові не ставила питання про стягнення з відповідача вартості автомобіля (а.с.94-101).

Встановлюючи вартість автомобіля, суд першої інстанції на зазначені обставини не звернув увагу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частинами першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись у суд з даним позовом позивач просив визнати недійсним договір купівлі продажу спірного автомобіля, мотивуючи свої вимоги тим, що продаж здійснено без згоди позивача.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що оскільки позивач ставить питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.03.2019, то відповідно як наслідок позовні вимоги зачіпають інтереси, ОСОБА_4 , як особи, яка є покупцем спірного автомобіля згідно договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не залучений до участі по справі в якості сторони по справі.

Тобто справа розглядалась у відсутності належного відповідача по справі, що є порушенням норм ЦПК України.

Суд першої інстанції при розгляді справи не звернув уваги на зазначені обставини.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не визначився з належними відповідачами по справі, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2021 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: