Справа № 211/2231/20
Провадження № 2/211/254/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "ВОСТОК-32" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті внесків та платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг,-

встановив:

Позивач Обслуговуючий кооператив"ВОСТОК-32" звернулись до суду з вказаним позовом, зазначивши, що позивачем у період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 року здійснювалось утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем було надано, а відповідачем спожито послуги з утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період на суму 84904,69 грн. Відповідач не уклав договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій з позивачем, що є порушення норм чинного законодавства, однак між ними встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг, в порушення вимог ст. 162 ЖК України відповідач не сплачував позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за по оплаті внесків та платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг за період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 р. в сумі 61736,22 грн., інфляційні витрати в сумі 17470,47 грн. та 3% річних в сумі 5698,00 грн.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу "ВОСТОК-32" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті внесків та платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг задоволені ( а.с. 55-56).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2020 року скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2020 року за позовом Обслуговуючого кооперативу "ВОСТОК-32" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті внесків та платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг.

23.02.2021 року представник відповідача адвокат Максимов Р.І. до суду надав відзив на позовні заяву. Згідно відзиву позовні вимоги визнає частково, за період до 01.02.2017 року просить застосувати строк позовної давності та врахувати проплати 05.09.2019 року в сумі 2424,6 грн., 19.09.2019 в сумі 750,22 грн. 01.11.2019 в сумі 2940,83 грн., 06.12.2019 в сумі 830,81 грн., 21.02.2021 в сумі 4273,37 грн. та стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 рік в сумі 20695,80 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заяв про відкладення слухання справи до суду не надійшло.

Представник відповідача адвокат Максимов Р.І. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнають частково, посилаючись на відзив до позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем послуг, які надаються Обслуговуючим кооперативом "ВОСТОК-32" ( а.с. 33, а.с. 14-18).

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Матеріалами справи підтверджено, що в період 01.02.2017 р. по 29.02.2020 р. відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами ( теплопостачання, холодне водопостачання та водовідведення , вивіз твердих побутових відходів, електропостачання, послуги технічного обслуговування ліфту).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем за вказаний період, сума заборгованості по оплаті внесків та платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг за вказаний період становить 61736,22 грн. (а.с. 20 - розрахунок).

Однак суд відносить критично до наданого розрахунку, що також спростовано представником відповідача.

Відповідно до позовних вимог та розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача становить 61736,22 грн., однак як вбачається за період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 рік заборгованість відповідача становить 35086,43 грн. Тобто, позивачем з метою збільшення розміру заборгованості включено до розрахунку сальдо в розмірі 26649,79 грн., яке ніяким чином не обґрунтованого.

що не спростовано відповідачем.

Представник відповідача просить застосувати позовну давність на заборгованість, яка нарахована до 01.02.2017 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання споживачем обов`язку з оплати комунальних послуг, сплата яких відповідно до закону повинна здійснюватися щомісячно, позовна давність обчислюється з моменту настання строку сплати чергового платежу.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Так, до суду із позовною заявою позивач звернувся 16.04.2020 року.

Виходячи з наданого розрахунку, не спростованого відповідачем, суд приходить до висновку про наявність боргу за період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 рік в суму 35086,43 грн.

Відповідачем частково сплачено заборгованість 05.09.2019 року 2424,60 грн., 19.09.2019 750,22 грн., 01.11.2019 2940,83 грн., 06.12.2019 830,81 грн., 21.02.2021 4273,37 грн., 3170,80 грн. ( а.с. 75,76, 129-131).

Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 рік в сумі 20695,80 грн.

Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 3240,94 грн. та інфляційних втрат в сумі 9929,00 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості за період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 р. ( 35086,43 грн.)

Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, підлягають задоволенню, що узгоджується з вищезазначеним.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в розмірі 838,42 грн., стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 162 ЖК України, ст.ст. 257, 264, 267, 509, 525 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд ,-

ухвалив:

позов Обслуговуючого кооперативу "ВОСТОК-32" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті внесків та платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обслуговуючого кооперативу "ВОСТОК-32", , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лісового, буд. 38, заборгованість за період з 01.02.2017 р. по 29.02.2020 р. по оплаті внесків ї платежів за утримання будинку та прибудинкової території та витрати на оплату комунальних послуг, у сумі 20695 ( двадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять ) гривень 80 грн., інфляційні витрати в сумі 9929 ( дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять ) гривень 00 коп., 3% річних в сумі 3240 ( три тисячі двісті сорок ) гривень 94 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 838 ( вісімсот тридцять вісім ) гривень 42 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 березня 2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат