Справа № 463/6544/20 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-з/811/19/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
21 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
З участю: представника позивача-адвоката Науменко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №463/6544/20за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальність» Вайт Дентал Груп» на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 16 березня 2021 року у справі з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю» Вайт Дентал Груп» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-
В квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю» Вайт Дентал Груп» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова 16 березня 2021 року позов залишено без розгляду.
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 січня 2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність» Вайт Дентал Груп» залишено без задоволення, ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 16 березня 2021 року залишено без змін.
Представник ТзОВ «Вайт Дентал Груп»-адвокат Науменко І.В. подала заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В запереченні зазначає, що клопотання не відповідає нормам процесуального законодавства, подане з порушенням строків, а зазначена сума є неспівмірною та завищеною. Просить клопотання залишити без розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1,3 ст.133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: п.1) на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.1 ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ч.3 п.8 ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 4 п.б ст.382 ЦПК України передбачено, що постанова апеляційного суду складається з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судом встановлено, що правову допомогу відповідачу надавала адвокат Костур Р.В . на підставі Договору про надання правової допомоги № 593-02/10 (а.с.5-9т.2),остаточні розрахунки №2387 від 29.12.2021 та №2403 від 24.01.2022(а.с.188,189 т.2).
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат (складення відзиву на апеляційну скаргу), а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн.
Повноважень щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу надану у суді першої інстанції апеляційний суд немає, оскільки нового судового рішення не ухвалював.
Заперечення представника позивача з приводу порушення строків подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доказів, що підтверджують надання такої допомоги суд не приймає до уваги, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Костур Р.В. заявила клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та зазначила, що докази будуть подані не пізніше п`яти днів з дня ухвалення судового рішення у даній справі.
Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Зважаючи на те, що під час проголошення вступної і резолютивної частини рішення сторона відповідача не була присутня в судовому засідання, складання повного тексту постанови від 17 січня 2022 року відкладено на строк до десяти днів, а процесуальним законом передбачено для осіб, що не були присутні в судовому засіданні право на поновлення строку, якщо процесуальний документ поданий протягом відповідного строку з дати складення повного тексту рішення, тому суд дійшов висновку, що відповідач має право на поновлення строку для подання доказів, які підтверджують витрати на правову допомогу.
Керуючись ст.ст.133-137,141,382,383,384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
п о с т а н о в и в :
Клопотання представника ОСОБА_1 -адвоката Костур Роксолани Володимирівни задовольнити частково.
Поновити представнику ОСОБА_1 -адвокату Костур Роксолані Волдодимирівні строк для подання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.
Головуючий Ю.Р.Мікуш
Судді: Т.І.Приколота