Справа № 545/3840/21
Провадження № 2/545/293/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.11.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючи на те, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1 та області, що підтверджується довідкою № 186 від 18.04. 2005 року.

Квартира належала територіальній громаді с. Супрунівка Полтавського району та області ( довідка № 187 від 18. 04.2005 р.)

29.01.2021 р. на позачерговій другій сесії Полтавської міської ради восьмого скликання прийняте рішення про реорганізацію шляхом приєднання сільських рад, в тому числі і Супрунівської, до Полтавської міської ради. Вказані відомості є загальновідомим і не підлягають додатковому доказуванню ( ч. З ст. 82 ЦПУ України).

Таким чином , на даний час спірне житло належить Полтавській міській громаді.

Будинок знаходився на обслуговуванні в Комунальному підприємстві «Житлово- комунальний комбінат» с. Супрунівка, правонаступником якого з 2016 року є Комунальне підприємство «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду с. Супрунівка».

Крім нього у квартирі зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_2 та його син - ОСОБА_3 .

17 серпня 2006 року шлюб між ним та дружиною був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Полтавського районного управління юстиції Полтавської області 18 вересня 2006 року.

Після розірвання шлюбу дружина разом із сином залишила квартиру і, забравши всі свої та сина особисті речі, частину нашого спільного майна, перейшла на інше місце проживання , адреса якого йому відома з її слів.

Він неодноразово просив відповідачів знятись з реєстрації у квартирі, де вони не проживають такий тривалий час, адже у них склались нові стосунки, вони мають інше житло.

Всі його спроби вирішити питання мирним шляхом виявились марними, тому він вимушений звертатись до суду з даним позовом.

Залишаючись зареєстрованими у квартирі, відповідачі тривалий час нею не користуються, не приймають участі в її утриманні, будь-яких речей, належних їм у квартирі не зберігають.

Крім того, нести витрати на оплату комунальних послуг за осіб, які не проживають у житловому приміщенні та ним не користуються, для нього складно матеріально.

Наявність реєстрації відповідачів в квартирі не дає йому можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг, реалізувати своє право на приватизацію житла у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» тощо.

Будучи відсутніми за місцем проживання та реєстрації більше встановленого законом 6-місячного строку без поважних причин, перервавши з ним всілякі зв`язки, залишивши квартиру добровільно, відповідачі втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71, 72 ЖК України).

Як особа, яка на законних підставах вселилась в жиле приміщення та зареєстрована в ньому, несе тягар його утримання , він має право на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи ( осіб) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 64, 65, 71, 71 ЖК Української PCP . При цьому не має правового значення, хто є власником спірного житла та його наймачем (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 р. по справі № 200/17337/17).

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами, які я додаю до позовної

заяви :?

- копією свідоцтва про розірвання шлюбу;

- довідкою про реєстрацію місця проживання відповідачів № 501/01.17-06 від 05.

11.2021 р.;

- довідкою № 186 від 18.04. 2005 року про те, що він є наймачем квартири;

- довідкою про знаходження квартири у комунальній власності № 187 від 18.04.2005 р.

- актом про фактичне непроживання відповідача від 10 листопада 2021 року, згідно з яким відповідачі не проживають за адресою АДРЕСА_2 більше 15 років, а також показами свідків.

Попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи, становить оплату судового збору в сумі 908 грн.

Способом захисту його порушеного права користування житловим приміщенням є припинення дії, яка порушує право ( ст. 16 ч.2 п. З ЦПК України). Іншим способом, як зверненням до суду, захистити права наймача житлового приміщення неможливо.

Прохав визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача- адвокат Дяченко М.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити,не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку у відсутності відповідача. Відповідачі повторно не з`явилися в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації, про що маються докази у справі у вигляді повернутої на адресу суду поштової кореспонденції суду з відмітками пошти : «адресат відсутній за вказаною адресою». Щодо них на сайті суду опубліковано оголошення про їх виклик. Від них не надійшло відзиву на позов, будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 6 20, 28-45.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, так як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивачки із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49,141, 223, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 16, 316, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко