Справа № 462/6816/20 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/2578/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Львівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю її ( ОСОБА_1 ), та ОСОБА_2 з 01.04.2014 року по день його смерті, - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилалась на те, що її мати ОСОБА_3 у 1977 році уклала шлюб із ОСОБА_2 , якого вона (заявник) вважала своїм вітчимом. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вітчим після перенесеного у 2011 році інсульту і до дня смерті став проживати разом із нею (заявником): до 2014 року - фактично проживав без реєстрації, а з квітня 2014 року - зареєструвався за її (заявника) місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 .

Після смерті вітчима вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, оскільки інших спадкоємців у нього не було, однак, їй нотаріус роз`яснив про необхідність встановлення у судовому порядку факту спільного проживання з вітчимом однією сім`єю впродовж п`яти років до дня відкриття спадщини.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.04.2014 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада, просила його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права і залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Свої доводи апелянт обґрунтовував тим, що відповідно до ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Зазначає, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч.3 ст.1277 ЦК).

Наголошує, що Львівська міська рада заперечує щодо задоволення даної заяви, оскільки вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , тобто на спадкове майно претендує територіальна громада, що свідчить про наявність спору про право, який розглядається в порядку позовного провадження.

В судове засідання апеляційного суду представник Львівської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно зі статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

З точки зору закону, під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16).

Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 необхідне їй для реалізації свого права на спадщину після смерті вітчима, при цьому, заявник вказувала на відсутність інших осіб, які б входили до кола спадкоємців за законом після його смерті.

Разом з тим, відповідно до ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже, з аналізу цієї норми закону та за відсутності інших осіб, окрім заявника, які б заявляли свої права на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , слід дійти висновку про те, що виникнення прав та обов`язків Львівської міської ради щодо спадкового майна залежатиме від доведеності факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведене й те, що заінтересована особа Львівська міська рада заявляє свої права на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , не визнаючи прав заявника, колегія суддів доходить висновку, що існує конфлікт інтересів заявника та заінтересованої особи, внаслідок заперечення нею проти задоволення заяви заявника, а тому наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Отже, під час розгляду даної справи встановлено існування спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, а тому, в силу наведених вище норм ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду.

При цьому, заявнику необхідно роз`яснити, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294, 367, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 03 березня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич