Справа № 604/1324/21
Провадження № 4-с/604/1/22
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

адвоката Кузьменко І.О.,

адвоката Остафійчука І.Б.,

представника ДВС Шкільняка В.Є.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката Кузьменко І.О. в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на дії старшого державного виконавця Підволочиського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дудар Ольги Андріївни,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кузьменко І.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить (з урахуванням уточнень від 07.04.2022) визнати незаконними та скасувати: 1) постанову старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. від 03.12.2021 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 виконати ухвалу суду про забезпечення позову; 2) постанову старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. від 03.12.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 188,00 грн для ОСОБА_1 ; 3) постанову старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. від 10.12.2021 року про арешт коштів ОСОБА_1 та направлення її на виконання до банківських, інших фінансових установ; а також визнати дії, розпорядження старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. щодо звернення до Підволочиського відділення «Приватбанку» про блокування пенсійної картки ОСОБА_1 незаконними. На обґрунтування вимог, адвокат покликається на ст.ст. 5, 27, п. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», Наказ Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016 року, яким визначено види та розміри витрат виконавчого провадження. Адвокат зазначає, що ОСОБА_1 не було надано терміну для виконання постанови про сплату 188,00 гривень, а тому він не вчинив жодного порушення, оскільки, лише у випадку несплати коштів у визначений термін, до нього могли бути застосовані відповідні заходи. Крім того, адвокат вказує, що діючим законодавством не передбачено блокування банківської картки сторони виконавчого провадження на вимогу державного виконавця при обставині непорушення ним вимог державного виконавця.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко І.О. скаргу підтримала, зазначила, що дії старшого державного виконавця порушують права ОСОБА_1 , а тому скаргу підтримує в пробному обсязі та просить задоволити.

Начальник Підволочиського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шкільняк В.Є. подав суду відзиви на скаргу та уточнену скаргу, в яких зазначає, що скарга є безпідставною, а старший державний виконавець діяла відповідно до закону, при цьому покликається на ст.ст. 3, 4, 10, 19, 24-28, 39, 42, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцію з примусового виконання рішень від 02.04.2012 року №489/20802. Зазначив, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено перед початком примусового виконання рішення терміну для його виконання в добровільному порядку, як зазначено у скарзі представника боржника, оскільки зобов`язано виконавця накладати арешт під час відкриття виконавчого провадження. Крім того, вважає, що ОСОБА_1 пропущено строки оскарження постанови про стягнення з нього витрат виконавчого провадження, оскільки боржник мав змогу відслідковувати всі дії, вчинені у відкритому щодо нього виконавчому провадженні за допомогою ідентифікатора доступу через мережу «Інтернет», зазначеного у надісланій йому постанові про відкриття виконавчого провадження. Тому, на думку керівника ДВС, твердження представника боржника, про те, що боржник не міг знати про винесення у відкритих щодо нього виконавчих провадженнях, постанови про розмір мінімальних витрат та постанови про арешт коштів боржника не відповідає дійсності. Оскільки при виконанні ухвали суду про забезпечення позову ВДВС понесені витрати виконавчого провадження щодо доведення до відома сторін виконавчого провадження про проведені виконавчі дії відповідно до чинного Закону України «Про виконавче провадження», скаргу просить залишити без розгляду.

В судовому засіданні начальник Підволочиського відділу Державної виконавчої служби відзиви підтримав, в задоволенні скарги просив відмовити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Остафійчук І.Б. в судовому засіданні зазначив, що вважає скаргу необґрунтованою, а дії ДВС такими, що відповідають закону.

Дослідивши зміст скарги, відзивів, матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 вказаного Кодексу за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частиною другою статті 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, установленими статтею 447 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Підволочиського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дудар O.A. 03.12.2021р. відкрито виконавче провадження №67756123 з виконання ухвали Підволочиського районного суду у справі №604/1324/210 від 29.11.2021 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який зареєстрований за ОСОБА_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 2 зазначеної постанови Боржнику ОСОБА_1 необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Разом з тим, накладення арешту на житловий будинок не може бути виконане боржником самостійно, оскільки є дією, яку зобов`язаний ухвалою суду виконати державний виконавець, а тому зазначення у п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження №67756123 від 03.12.2021 року про необхідність виконання ним рішення суду є неправомірним та в цій частині постанову державного виконавця необхідно скасувати.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова не може бути визнана незаконною, як того просить представник скаржника, оскільки ст. 451 ЦПК України передбачає визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності лише неправомірними.

Щодо вимог скаржника про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. від 03.12.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 188,00 грн для ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Стаття 42 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 2 Розділу VI Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»), витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Так, у виконавчому провадженні №67756123 понесені плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрати, пов`язані з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження, що підтверджується наданими суду матеріалами ВП №67756123 (постанови, які внесені в автоматизовану систему, супровідні листи, папір, друк документів, пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки).

Отже, старший державний виконавець Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. правомірно винесла 03.12.2021 року постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, у якій зазначила, що при проведенні виконавчих дій понесені витрати у сумі 188,00 грн, що не суперечить положенням п. 2 Розділу VI Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року №512/5.

Щодо вимог скаржника про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. від 10.12.2021 року про арешт коштів ОСОБА_1 та направлення її на виконання до банківських, інших фінансових установ, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як пояснила суду представник скаржника, копію постанови старшого державного виконавця Підволочиського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дудар O.A. від 03.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження №67756123 з виконання ухвали Підволочиського районного суду у справі №604/1324/210 від 29.11.2021 року про забезпечення позову, ОСОБА_1 отримав 08.12.2021 року, а копію постанови старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. від 03.12.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ОСОБА_1 не отримував, як і не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 188,00 грн на підставі постанови ВДВС від 03.12.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а тому боржник був позбавлений можливості добровільно сплатити витрати виконавчого провадження.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 188,00 грн, боржника зобов`язано протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно боржника та попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Суд погоджується в цій частині з доводами скаржника та вважає, що оскільки представником ВДВС не надано суду належних доказів отримання боржником рекомендованим поштовим відправленням постанови від 09.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження, то винесення державним виконавцем 10.12.2021 року постанови про арешт коштів ОСОБА_1 та направлення її на виконання до банківських, інших фінансових установ, було передчасним, а тому її слід скасувати.

Слід зауважити, що оскаржувана постанова не може бути визнана судом незаконною, як того просить представник скаржника, оскільки ст. 451 ЦПК України передбачає визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності лише неправомірними.

Крім того, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що в задоволенні вимоги скаржника про визнання незаконними дій, розпорядження старшого державного виконавця Підволочиського відділу ДВС Дудар O.A. щодо звернення до Підволочиського відділення «Приватбанку» про блокування пенсійної картки - слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустими доказами, як того вимагає закон, твердження ОСОБА_1 про вчинення державним виконавцем зазначених оскаржуваних дій.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 13, 77-81, 259, 260, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Підволочиського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дудар Ольги Андріївни від 03.12.2021 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 виконати ухвалу суду про забезпечення позову.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Підволочиського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дудар Ольги Андріївни від 10.12.2021 року про арешт коштів ОСОБА_1 та визнати неправомірним направлення її на виконання до банківських, інших фінансових установ.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08.04.2022 року.

Суддя Г.Б. Сидорак