ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/974/22 Справа № 194/329/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Солодовник І. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк",

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

04 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 28000,00 доларів США на термін до 24 вересня 2027 року, згідно з умовами договору зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором.

Також, позивач зазначає, що згідно з договором, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконавв повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 06 лютого 2015 року має заборгованість 50876,48 доларів США, яка складається з наступного: 36797,17 доларів США - заборгованість за кредитом; 4238,23 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 784,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9057,08 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № DNQ0GK00000178 між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договори поруки від 24 вересня 2007 року.

Відповідно до умов п. 5 договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № DNQ0GK00000178. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 50876,48 доларів США за кредитним договором, що за курсом 23,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 лютого 2015 року складає 1176772,98 грн. за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року та судові витрати.

Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 36797,17 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4238,23 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 784 доларів США; пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 9057,08 доларів США, а разом стягнуто 50876,48 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 лютого 2015 року складає 1176772,98 грн.

Вирішено питання стягнення судового збору з кожного з відповідачів по 1218 грн.(а.с.102-105 Том І).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року залишено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення (а.с.141,142 Том І).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.189-191 Том І).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.

Вирішено скасувати заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року та призначити справу до розгляду по суті (а.с.20-22 Том ІІ).

Відповідачем ОСОБА_1 04 вересня 2017 року подана зустрічна позовна заява на предмет визнання кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року недійсним (а.с.60,61 Том ІІ), який ухвалою суду від 27 вересня 2017 року об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с.77 Том ІІ).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року за для забезпечення об`єктивності, диспозитивності розгляду справи судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, якою витребувано розрахунок суми заборгованості, документи щодо розміру відсоткових ставок, графік погашення заборгованості, роздруківку з карток, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банку позивача (а.с.47,48 Том ІІІ).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року призначено судову економічну експертизу (а.с.156,157 Том ІV), на виконання якої 19 листопада 2020 року Київською незалежною судово-експертною установою надано висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі №194/329/15-ц (а.с.2-41 Том V).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 закрито (а.с.103,104 Том V).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено у повному обсязі (а.с.223-230 Том V).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суд, АТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права (а.с. 236-243 Том V).

Відповідачі не скористались своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 26, 29 Том І) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року (а. с. 16-18 Том І, а. с. 137-139, 179-183 Том V) за п. 1.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахувати на рахунок, зазначений в п. 7.1. цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.

Пунктом 7.1. зазначеного вище кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 24 вересня 2007 року по 24 вересня 2027 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 28000,00 доларів США, на придбання житлового будинку, а також у розмірі 6000,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2 даного договору. Погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди та комісії здійснюється щомісяця в період з 21 по 28 число кожного місяця у сумі по 348,71 доларів США (а. с. 16-18 Том І, а. с. 137-139, 179-183 Том V ).

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року, між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 24 вересня 2007 року було укладено договори поруки № DNQ0GK00000178, відповідно до п. 2 яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язалися перед кредитором відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з п. 4 вказаного договору у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За п. п. 11, 12 договір поруки діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Згідно з п. 16 договору поруки, погашення за кредитним договором здійснюється в строк до 24 вересня 2027 року, або у строки згідно Графіку погашення кредиту (додаток 1 до кредитного договору) (а.с. 21, 22 Том І).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В порушення умов договорів відповідачі зобов`язання за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року належним чином не виконали, у зв`язку з чим, станом на 06 лютого 2015 року мають заборгованість у розмірі 50876,48 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 36797,17 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4238,23 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 784,00 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань - 9087,08 доларів США (а.с. 6-9 Том І, а. с. 142-144 Том V), що за курсом Національного банку України станом 06 лютого 2015 року в розмірі 23,13 (а.с. 10 Том І), становить 1176772,98 грн.

Згідно з поштовим реєстром та чеком від 29 січня 2015 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав на адресу відповідачів повідомлення від 21 січня 2015 року за вих. № 30.1.0.0/2-230 про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року в розмірі 14661,44 доларів США, в термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення (а.с. 11-15 Том І).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Відповідно до ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно враховано заперечення представника відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_2 - адвоката Тарковської Т.В. щодо суми заборгованості за кредитним договором, що пов`язане з долученням до матеріалів справи копій квитанцій про сплату відповідачами коштів за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року за період з 2007 року по 2009 року (а.с. 44-49 Том V) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, за письмовим клопотанням адвоката Тарковської Т.В. про витребування доказів (а.с.22-37 Том ІІІ) ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року (а.с. 47-48 Том ІІІ) у АТ КБ "Приватбанк" витребувано докази: розрахунок суми заборгованості за кредитним договором без врахування відсотків на прострочену заборгованість та суми збільшення заборгованості; документи щодо розміру відсоткових ставок застосованих на залишок простроченої заборгованості на весь період її нарахування за позовом та зазначенням правових підстав його змін згідно умов кредитного договору; графік погашення заборгованості (посилання на який міститься у п. 16 Договору Поруки від 24 вересня 2007 року "Погашення за кредитним договором здійснюється в строк 24 вересня 2027 року або у строки згідно Графіку погашення кредиту" (Додаток № 1 до Кредитного договору) з відображенням щомісячних платежів у розмірі погашення основного боргу, відсотків та винагороди); роздруківку з карток, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банку позивача за період з 2010 року по дату їх закриття.

На виконання ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року, засобами електронного зв`язку 16 січня 2020 року та 22 січня 2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли докази позивача, а саме: виписка банку за період з 24 вересня 2007 року по 03 грудня 2019 року по рахунку ОСОБА_1 та лист АТ КБ "Приватбанк" № 546833-ВБ від 02 січня 2020 року, з якого видно, що надати розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин та графіку погашення заборгованості у кредитній справі не виявлено (а.с. 69-215 Том ІІІ, а.с. 1-149 Том ІV).

Судом першої інстанції вірно встановлено, з чим погоджується і колегія суддів, що пред`являючи позов, ПАТ КБ "Приватбанк" надав суду свої розрахунки кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_1 , підтверджуючи письмовими доказами, а тому саме відповідачі згідно з вимогами процесуального законодавства України, якщо вони заперечують проти поданих доказів, відповідно довимог ст. 12, 81 ЦПК України мають право спростувати її розмір, обов`язок на що ними був реалізований шляхом заявлення клопотання про призначення судової економічної експертизи за наданими позивачем письмовими документами (а.с. 151-152 Том ІV), а ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року таке клопотання задоволено та призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі (а.с. 156-157 Том ІV ).

Згідно з висновком судово-економічної експертизи № 3051 від 19 листопада 2020 року встановлено, що у розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року станом на 06 лютого 2015 року відповідно до наданих матеріалів та умов кредитного договору встановлено суперечливі та неузгоджені дані щодо відображення заборгованості; у розрахунку та виписці по рахунку № НОМЕР_1 виявлено документально необгрунтоване збільшення заборгованості за основним боргом на загальну суму 1546,69 доларів США; у розрахунку заборгованості встановлено документально необгрунтоване збільшення загального залишку основного боргу на 03 квітня 2013 року на суму 11268,70 доларів США, інформація стосовно якого відсутня у виписках за період з 24 вересня 2007 року по 03 грудня 2019 року по рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 ; у розрахунку заборгованості станом на 06 лютого 2015 року не відображено сум погашення основного боргу та загальних розмірів здійснення платежів по кредиту, крім того, умовами на момент укладення кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року не визначено детальної інформації стосовно погашення заборгованості (в т. ч. відсутній графік платежів у розрізі погашення основного боргу, відсотків та щомісячної винагороди); застосування відсоткових ставок на строкову заборгованість у розмірі 9,04 % за період з 03 квітня 2013 року по 06 лютого 2015 року та на прострочену заборгованість у розмірі 27,64 % за період з 07 жовтня 2008 року по 16 лютого 2015 року у розрахунку заборгованості не узгоджується з кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року; у наявних виписках по рахунках за період з 24 вересня 2007 року по 03 грудня 2019 року не відображено інформації щодо обліку (в т. ч. нарахування та погашення) заборгованості за основним боргом, відсотками, комісією та пенею за період з 20 грудня 2007 року по 02 червня 2014 року незважаючи на відображення нарахувань та погашень в зазначений період в розрахунку банку та наявних платіжних документах (квитанціях) позичальника; загальна сума платежів колонки "Сума пені отримана" складає 2506,46 доларів США, що не узгоджується з даними в підсумковій частині розрахунку банку станом на 06 лютого 2015 року, облік пені проводиться з використанням рахунків 8-го класу (згідно з Виписки по рахунку № НОМЕР_4 ), які не передбачені для відображення обліку кредитних операцій та не відносяться до рахунків бухгалтерського обліку банку (рахунки передбачені для ведення управлінського обліку); у розрахунку заборгованості не відображено повного обсягу платежів в погашення пені, згідно наявних платіжних документів; в межах наданих матеріалів розмір заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року станом на 06 лютого 2015 року в повній мірі не узгоджується з умовами кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року та розрахунковими документами щодо видачі та погашення кредиту; в межах наявних документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ "Приватбанк" відсутній повний обсяг інформації щодо обліку заборгованості за весь досліджуваний період (з 24 вересня 2007 року по 06 лютого 2015 року), а також відсутній повний обсяг інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року та підтверджують заборгованість, зазначену у розрахунку заборгованості станом на 06 лютого 2015 року; в документах бухгалтерського обліку ПАТ КБ "Приватбанк", відсутній повний обсяг інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року, а також суперечливими та неузгодженими даними щодо відображення заборгованості в наявних документах між собою та з умовами кредитного договору, в межах наданих на експертизу матеріалів, неможливо встановити документально обґрунтований розмір заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року станом на 06 лютого 2015 року; в межах наявних матеріалів, щомісячний платіж (в т. ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), виходячи з умов кредитування, викладених на момент укладення кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року складає 348,71 дол. США та 233,62 дол. США в останній період сплати, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких договорів страхування, дослідження проведено без врахування страхових платежів протягом дії кредитного договору, а разраховані розміри щомісячних платежів не є остаточними (а.с. 2-41 Том V).

Також судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 84 ЦПК України, за для сприяння стороні відповідачів у доведенні їх заперечень на позовні вимоги позивача, та з метою всебічного та повного розгляду справи, за письмовим клопотанням адвоката відповідачів ОСОБА_5 від 28 грудня 2020 року (а.с. 62-63 Том V) ухвалою суду від 17 лютого 2021 року витребувано у позивача копії документів, а саме: розрахунок суми заборгованості за кредитним договором без врахування відсотків на прострочену заборгованість та суми збільшення заборгованості; документи щодо розміру відсоткових ставок застосованих на залишок простроченої заборгованості на весь період її нарахування за позовом та зазначенням правових підстав його змін згідно умов кредитного договору; графік погашення заборгованості (посилання на який міститься у п. 16 Договору поруки від 24 вересня 2007 року "Погашення за кредитним договором здійснюється в строк 24 вересня 2027 року або у строки згідно Графіку погашення кредиту" (Додаток № 1 до кредитного договору) з відображенням щомісячних платежів у розмірі погашення основного боргу, відсотків та винагороди); роздруківку з карток, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банку позивача за період з 2010 року по дату їх закриття (а.с. 102-104 Том V).

Судом першої інстанції вірно встановлено та зазначено, що позивачем зазначена ухвала суду про витребування доказів у справі виконана не в повному обсязі, а письмових доказів не надано, проте надано лише копію кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року, квитанцію ЗАТ КБ "Приватбанк" № 25 від 24 вересня 2007 року, на зворотньому боці якої міститься квитанція від 24 вересня 2007 року про видачу позичальнику споживчого кредиту (28000 доларів США) згідно кредитного договору № 0187 від 24 вересня 2007 року, ордер розпорядження ЗАТ КБ "Приватбанк" про надання кредиту, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 06 лютого 2015 року та виписку банку з 24 вересня 2007 року по 29 червня 2021 року по рахунку N НОМЕР_5 відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 137-144, 178-212 Том V), інших додаткових доказів, про які у письмових заявах заявляв представник позивача на підтвердження розміру заборгованості (а.с. 134, 162 Том V ) суду позивачем не надавалось, як і не надано таких доказів до апеляційної скарги, що позбавило суд першої інстанцїі можливості перевірити обгрунтованість розрахунку заборгованості наданого позивачем з урахуванням сплати відповідачами коштів на погашення кредитної заборгованості та правові підстави звернення АТ КБ "Приватбанк" до суду з позовом про стягнення заборгованості саме у розмірі 50876,48 доларів США та відповідність й узгодженість нарахованої суми заборгованості матеріалам справи і вимогам закону, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції повно та всебічно встановлено всі обставини справи та надано їм правову оцінку, враховуючи що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та приймаючи до уваги те, що відповідачі та представник відповідачів заперечують щодо стягнення з них заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року, а позивач на вимогу суду витребуваних доказів не надав та розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 06 лютого 2015 року не підтвердив належними та допустимими письмовими доказами, з чого суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, в силу ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України.

Також судом першої інстанції вірно застосовано норму процесуального права ст. 110 ЦПК України, в якій зазначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами (кредитним договором, розрахунком заборгованості, виписками банку, квитанціями про сплату відповідачами суми заборгованості) за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Однак судом першої інстанції взято до уваги висновок експерта, яким було встановлено необгрунтоване збільшення за основним боргом, не відображення сум погашення основного боргу та загальних розмірів здійснення платежів по кредиту у розрахунку заборгованості станом на 06 лютого 2015 року, що має істотне значення для розгляду справи по суті, однак позивачем даний факт не спростований як при розгляді справи у першій інстанції, так і при розгляді апеляційної їх скарги колегією суддів, з чого суд першої інстанції вірно дійшов висновку про неможливість визначення наявності заборгованості або загальної суми заборгованості відповідачів за кредитним договором № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року, при цьому позивач не скористався своїм правом на заявлення клопотання про призначення та проведення додаткової експертизи з наданням письмових документів, які не були надані для проведення судової економічної експертизи із зазначенням поважних причин їх ненадання раніше, натомість судом взято як доказ та надано вірно правову оцінку такому письмовому доказу, як висновок експерта Київської незалежної судово-експертної установи від 19 листопада 2020 року № 3051, який судом не визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Вказаний вище висновок судового експерта позивачем не спростований та не оспорений як у першої інстанції, так і в апеляційній.

Колегія суддів погоджується зі встановленими судом першої інстанції обставинами про те, що суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду позивача з даним позовом та обґрунтованість і відповідність нарахованої заборгованості станом на 06 лютого 2015 року умовам кредитного договору, її розмір та складові частини, а також ту обставину, що при проведенні судово-економічної експертизи встановлено відсутність обсягу повної інформації в документах бухгалтерського обліку АТ КБ "Приватбанк" щодо обліку заборгованості та суперечливі і неузгоджені дані щодо відображення заборгованості в наявних документах між собою та з умовами кредитного договору № DNQ0GK00000178 від 24 вересня 2007 року з урахуванням наданих відповідачами квитанцій про сплату кредитної заборгованості, а тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, є не доведеними та необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів вважає доводи апелянта щодо неналежності та допустимості доказу, такого як висновок судової економічної експертизи, який судом першої інстанції взятий до уваги, з підстав самостійного витребування судовим експертом додаткових доказів для його складення, посилаючись на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №401/9687/12, безпідставним, оскільки, по-перше, висновки цієї постанови не відповідають обставинам даної справи, оскільки стосуються проведення судової економічної експертизи через підвищення відсоткової ставки, тоді як в даній справі призначалась та проводилась експертиза за для встановлення дійсного розміру заборгованості відповідачів з урахуванням сплачених платежів на базових умовах спірного договору кредиту, по-друге, позивачем як при розгляді судом першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги не надано нових письмових доказів, які не досліджувались би судом першої інстанції та мали б істотне значення для розгляду цієї справи, при цьому, покладаючи в обґрунтування своєї апеляційної скарги оскарження висновку експерта, позивачем не було цього виконано при розгляді судом першої інстанції, чому судом була б надана належна правова оцінка, що позбавляє колегію суддів взяти до уваги такі обґрунтування апелянта та врахувати їх при розгляді його апеляційної скарги, як і не приймає колегія суддів доводи апелянта про внесення відповідачами в рахунок погашення заборгованості у значно меншому розмірі, ніж це передбачено умовами договору, оскільки належних та допустимих доказів зворотньому, обставини чого встановлені судом першої інстанції, позивачем не надано.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для відмови у задоволенні позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального та процесуального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров