Провадження № 2/201/1311/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

24.12.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (а.с. № 3).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.12.2021р. позовну заяву було залишено без руху, а після усунення недоліків поданого позову та отримання відповіді про зареєстроване місце проживання відповідачки на території Соборного (Жовтневого) району м. Дніпра ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.01.2022р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 23).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.06.2020р. він уклав з відповідачкою договір позики, за яким він передав, а відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 480 420грн., що станом на 05.06.2020р. складало в еквіваленті суму - 18 000 доларів США. У день підписання договору позики відповідачка видала також і розписку про отримання цих грошових коштів. Відповідачка у визначений договором строк (05.06.2021р.) кошти не повернула та жодних дій, які б були направлені на їх повернення, не вчиняє. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки борг за договором позики у гривньовому еквіваленті - у розмірі 480 420грн.

Представник позивача адвокат Садовський І.В. (діє на підставі ордеру від 25.12.2021р. - а.с. №12) 21.02.2022р. суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надав суду для огляду оригінали договору позики та розписку від 05.06.2020р. (а.с. №27).

Відповідачка 21.02.2022р. суду також надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, технічну фіксацію судового засідання не здійснювати, зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, оскільки за сімейних обставин вона своєчасно не повернула позичені кошти (а.с. №31).

З урахуванням поданих суду заяв представника позивача та відповідачки та у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд ухвалив рішення в судовому засіданні 21.02.2022р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідачки, оглянувши оригінали договору позики та розписки від 05.06.2020р., оцінивши докази у справі за правилами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом при розгляді справи встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

05.06.2020р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на підставі якого остання отримала від позивача грошові кошти у розмірі у розмірі 480 420 грн., що станом на 05.06.2020р. складало в еквіваленті суму - 18 000 доларів США зі строком їх повернення до 05.06.2021р. (п. 2 договору позики) (а.с. № 29).

У день укладення зазначеного договору позики позивачка також видала відповідну розписку про отримання вищезазначеної суми у строк встановлений п. 2 договору позики (а.с. № 30).

Приймаючи до уваги, що до теперішнього часу відповідачка не виконала умови договору позики і не повернула позивачу грошового боргу, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення зазначеної суми на користь позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Договором позики від 05.06.2020р. (а.с. №29), а також розпискою від 05.06.2020р. (а.с. № 30) підтверджено факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 480 420 грн. із зобов`язанням повернення даної грошової суми, а також дату отримання цих грошових коштів (05.06.2020р.), що з урахуванням норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14, доводить факт отримання відповідачкою грошей у борг.

Зі змісту позовної заяви, вбачається що позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у гривнях у розмірі 480 420 грн., отже не в іноземній валюті, що є еквівалентом 18 000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.06.2020р. (п.1 договору позики), що є його виключним правом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 05.06.2020р. у розмірі 480 420 грн.

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги (а.с. №31).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 4 804 грн.20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, правовими позиціями, які викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 1 ст. 82, ст. ст. 89, 141, ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 05.06.2020р. у розмірі 480 420грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 804 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.