Справа №443/313/20
Провадження №2-з/443/1/22
УХВАЛА

про забезпечення позову

09 березня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в залі суду в м. Жидачеві заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кулеби Володимира Миколайовича про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

встановив:

В провадженні Жидачівського районного суду Львівської області знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 627 454,84 євро, що станом на 30.01.2020 становить 17 239 384,47 грн.

На адресу суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кулеби В.М. про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на грошові кошти (готівкові, безготівкові, які знаходяться на поточних рахунках у банках), що належать або підлягають передачі або сплаті А. Іммелю ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього (включаючи поточні рахунки) чи в інших осіб, в межах суми 627 454, 84 євро.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 09.03.2022 головуючим суддею визначено суддю Равлінка Р.Г.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кулеба В.М. зазначає, що 07.05.2016 на території України громадянином Федеративної Республіки ОСОБА_4 було вчинено розписку, з якої слідує, що відповідач отримав від ОСОБА_1 позику в розмірі 385 696,00 євро, котру зобов`язався повернути до 02.05.2018. Відповідач відмовився у добровільному порядку повертати суму позики, позивачка 31.01.2020 була змушена звернутись до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 627454,84 євро, що станом на 30.01.2020 становила 17239384,47 грн. Окрім того зазначає, що згідно заочного рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25.05.2021 постановлено стягнути з ОСОБА_5 суму позики у розмірі 20000 доларів США та судовий збір у сумі 5420,5 грн. З метою виконання даного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. накладено арешт на Ѕ цеху по виробництву текстильних виробів, літ. А-1, загальною площею 1745,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_6 . В подальшому ДП «Сетам» організовано торги, на яких 07.02.2022 було реалізовано вказане вище майно за 975 077,50 грн. З огляду на те, що сума стягнення за рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 25.05.2021 є меншою ніж сума за яку реалізовано вказане вище приміщення залишок коштів від реалізації приміщення підлягає поверненню ОСОБА_6 . Разом з цим, заборгованість ОСОБА_7 перед позивачем є досі непогашеною. Заявник вважає, що є підстави вважати, що відповідач може скористатись своїм правом розпорядження грошовими коштами та витратити на особисті цілі або передати їх іншим особам, що призведе до неможливості виконання рішення суду в майбутньому чи утруднить його виконання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази та подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заява про забезпечення позову може бути подана як одночасно із пред`явленням позову, так і на будь-якій стадії процесу.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за договором позики у розмірі 627 454,84 євро, що станом на 30.01.2020 становить 17 239 384,47 грн.

Отже, між сторонами є спір з приводу стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно з п. п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі N 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам".

У справі, що розглядається вимоги позивача мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором позики.

З огляду на викладене вбачається, що обраний позивачкою спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 N 911/949/20 арешт, накладений судом для забезпечення позову лише на майно, що належить або підлягає передачі відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, не розповсюджує свою дію на відповідні грошові кошти, оскільки для їх арешту суд має вжити окремий захід забезпечення позову, передбачений цією нормою.

При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках в даному випадку є співрозмірним з заявленими позивачкою вимогами, відтак з врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд також звертає увагу на те, що у разі задоволення позову, рішення суду виконуватиметься в порядку передбаченому для виконання судових рішень з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких стягнення за виконавчими документами звертатиметься в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже, зважаючи на те, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів і задоволених вимог позивача (заявника), які носять тимчасових характер, та з огляду на зазначені обставини, суд доходить висновку, що в майбутньому рішення суду може утруднитись чи взагалі бути неможливим, що є підставою для забезпечення такого позову.

Разом з зазначеним, суд вважає за необхідне вказати, що доводи, наведенні в даній ухвалі про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, жодним чином не свідчать про доведеність позовних вимог, що в цілому підлягає перевірці та оцінці під час розгляду та вирішення справи по суті.

Окремо, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову, зокрема, за вмотивованим клопотанням учасника справи, якщо останній заперечуючи в ході розгляду справи спростує підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківській установі, зазначивши, яким чином накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківській установі порушує його права, та/або інші обставини, що свідчитимуть про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кулеби Володимира Миколайовича про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти на рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в межах суми 627 454, 84 євро.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити для виконання Жидачівському відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), та сторонам для відома.

Ухвала може бути оскарження до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко