ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року

м. Черкаси

справа № 707/2225/21, провадження № 22-ц/821/564/22 категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бородійчука В.Г.,

суддів: Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

представник відповідача - адвокат: Кучер Юлія Вікторівна

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 січня 2022 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Суходольського О.М., дата складання повного тексту судового рішення не вказана.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Крупний О.Г. (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала з АБ «Укргазбанк» Заяву-Договір № 2020/1_С/145-000743 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», які розміщенні на офіційному сайті Банка.

Ці правила разом з Заявою-Договором про приєднання до Правил, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів, є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк» та Клієнтом, реквізити якого зазначені у Заяві на приєднання.

Відповідно до заяви-Договору № 2020/1_С/145-000743 від 13.04.2020 року позичальнику надано кредит у формі Дозволеного овердрафту за програмою «ЕКО-кредитка», кредитний договір № 2020ОВР/145-000239, субрахунок № 48780.500101.980, строк дії ліміту дозволеного овердрафту становить 12 місяців: з 13.04.2020 року по 12.04.2021 року. Початкова сума ліміту дозволеного овердрафту становить 0,00 грн. базова процентна ставка за користування овердрафтом становить 42% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48% річних.

Банком було здійснено встановлення Ліміту Дозволеного овердрафту 13.04.2020 у розмірі 10 000 грн.

У порушення умов кредитного договору, а також норм цивільного права, відповідач зобов`язання, за вказаним договором, належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2021 року виникла заборгованість у сумі 4364,02 грн., яка складається із: 0,00 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 4034,34 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 0,00 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 1000,59 грн. - заборгованість по процентах (прострочена); 329,68 грн. - заборгованість по платежах згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 4364,02 грн. та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 січня 2022 року позовні вимоги АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 329,68 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» судові витрати по справі, що складають із судового збору 2270 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при розгляді справи достовірно доведений факт невиконання ОСОБА_1 свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по платежах, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 329,68 грн. є законними та обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кучер Ю.В. подала до Апеляційного суду скаргу, в якій просила скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.01.2022 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Висновки, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Зазначено, що відповідачкою ОСОБА_1 було сплачено кошти у порядку погашення заборгованості за кредитним договором 28.05.2021 року у сумі 2000,00 грн.; 22.06.2021 року - 2000,00 грн.; 08.07.2021 року - 2000,00 грн.; 27.07.2021 року - 40 грн., що підтверджується квитанціями, які були надані в суд першої інстанції. Отже, на дату звернення позивача до суду із вказаним позовом 20.09.2021 року в ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором № 2020/ОВР/145-000239 перед позивачем.

Крім того, у відповіді на відзив, який був поданий в суді першої інстанції, позивач Банк сам визнав та підтвердив ту обставину, що ОСОБА_1 кошти для погашення заборгованості на користь АТ «Укргазбанк» сплатила, зобов`язання виконала в повному обсязі.

Звертає увагу на те, що у позовній заяві Банк зазначені вище обставини щодо наявності арешту на рахунку скаржника суду не повідомив, так само як і той факт, що скаржником грошові кошти позивачу повернуті в повному обсязі.

Також судом першої інстанції не надано оцінку тим обставинам, що на рахунку ОСОБА_1 станом на 01.10.2021 року були наявні кошти в розмірі 6076,00 грн., та позивачем після зняття арешту з коштів, було списано з вказаного рахунку суму коштів, яка була зазначена ним в розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , а саме 4364,02 грн.

З наданих приватним виконавцем матеріалів вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження стала заява стягувача АТ Банк Форвард від 20.04.2021 року про примусове виконання виконавчого напису від 08.04.2021 року.

Проте, рішенням Черкаським районним судом Черкаської області від 02.09.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса від 08.04.2021 року.

Отже на час звернення позивача до суду з даним позовом, підстав для накладення арешту на кошти скаржника були відсутні, наявність вказаного арешту була зумовлена протиправними діями інших осіб.

Що стосується судового збору, то суд першої інстанції неправомірно стягнув 2270,00 грн. з відповідача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір з відповідача підлягав стягненню пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в розмірі 35,19 грн. Інша частина судового збору, сплачена позивачем, не підлягала стягненню за скаржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

13.04.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № 2020/1_С/145-000743 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк».

За вказаним договором Банк надав ОСОБА_1 , кредит у формі Дозволеного овердрафту за програмою «ЕКО-кредитка» кредитний договір №2020/ОВР/145-000239, субрахунок №48780.500101.980, строк дії ліміту становить 12 місяців, а саме з 13.04.2020 року по 12.04.2021 року, та 13.04.2020 року банком встановлено ліміт овердрафту у розмірі 10000 грн, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом становить 42 % річних та процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48% річних.

Із підписаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , підтвердила, що підписана заява договір разом із Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів, складає між нею і банком договір комплексного банківського обслуговування.

Згідно змісту Заяви Договору №2020/1_С/145-000743 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк» від 13.04.2020 року, кредитні кошти були надані відповідачу терміном до 12.04.2021 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31.05.2021 року, за кредитним договором №2020/ОВР/145-000239 від 13.04.2020 року, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом у розмірі 4364,02грн.

03.03.2021 року АБ «Укргазбанк» направив на адресу ОСОБА_1 , вимогу про дострокове повернення кредиту з повідомленням про наслідки невиконання умов договору.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Кучер Ю.В. підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості по тілу кредиту, заборгованість по відсотками, пені, та заборгованість по платежах згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк вказував, що відповідачем порушувались умови Договору щодо щомісячного погашення заборгованості та станом на 31 травня 2021 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість в розмірі 4364,02 грн.

03.03.2021 року АБ «Укргазбанк» направив на адресу ОСОБА_1 , вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій зазначив, що станом на 03.03.2021 року ОСОБА_1 має несплачену в строк, передбачений Кредитним договором, заборгованість перед Банком у розмірі 631,63 грн. Зазначено, що у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги достроково повернути всю суму кредиту та сплатити проценти і комісії за користування кредитом у загальному розмірі 5787,20 грн. Також Банком повідомлено про наслідки невиконання умов договору (а.с. 20).

З розрахунку заборгованості за Договором № 2020/ОВР/145-000239 від 13.04.2020 року, наданого Банком до позовної заяви вбачається, що станом на 31 травня 2021 року сума заборгованості по кредиту (поточна) - 0,00 грн.; заборгованість по кредиту (прострочена) - 4034,34 грн.; заборгованість по процентам (поточна) - 0,00 грн.; заборгованість по процентам (прострочена) - 0,00 грн.; заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України - 329,68 грн. Всього заборгованість станом на 31.05.2021 року - 4364,02 грн. (а.с. 18 на звороті).

Згідно наданих відповідачем ОСОБА_1 копій квитанції №TR.14891087.37494.12375 від 08.07.2021 року, №№TR.14891087.85743.12375 від 28.05.2021 року, чеку №7438 від 22.06.2021 року, чеку від 28.07.2021 року та виписки/особовий рахунок з 01.05.2021 по 25.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 було внесені на особовий рахунок № НОМЕР_1 від 13.04.2020 року кошти в розмірі 6040,00 грн.

Вказані кошти не було перераховані на погашення кредитних зобов`язань за договором №2020/ОВР/145-000239 від 13.04.2020 року оскільки наявний арешт на рахунки ОСОБА_1 згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 27.04.2021 року у порядку здійснення виконавчого провадження ВП №65288286 та згідно даних АСВП від 10.11.2021 року.

Дослідивши зміст постанови, апеляційний суд встановив, що приватний виконавець не накладав арештів на жодні рахунки боржника, в тому числі і кредитні, а лише на грошові кошти останнього. Крім того, в постанові, чітко зазначено, що арешт накладено за винятком коштів, на які Законом заборонено накладати арешт.

Відповідно до п. 9.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року, під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунок клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність арешту на кошти не позбавляє боржника права вносити грошові кошти на банківські рахунки, відкриті на його ім`я, заборона діє лише, щодо зняття арештованих коштів боржником.

Встановлено, що боржник ОСОБА_1 в період з 28.05.2021 року по 27.07.2021 року до подачі позовної заяви до суду (20.09.2021 року) добросовісно використала своє право вносити кошти на банківський рахунок, відкритий на її ім`я для погашення заборгованості по кредиту.

Проте, звертаючись до суду Банк в позовній заяві не зазначив щодо обставин про наявність арешту на рахунку боржника, та не повідомив про внесення ОСОБА_1 кошти для погашення заборгованості. Також Банк не зазначив в розрахунку заборгованості та у виписці з особового рахунку про надходження коштів на погашення заборгованості по кредитному договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, підставою для відкриття ВП 65288286 стала заява стягувача АТ Банк Форвард від 20.04.2021 року про примусове виконання виконавчого напису № 4656 від 08.04.2021 року

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.09.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.О. № 4656 від 08.04.2021 року.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ, арешт на майно банку, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

22.11.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. знято арешт з коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Отже, звертаючись до суду з позовною заявою 20 вересня 2021 року позивач володів інформацією, що ОСОБА_1 самостійно внесла кошти на рахунок для погашення заборгованості за кредитом в період з 28.05.2021 року по 27.07.2021 року в сумі 6040,00 грн., проте Банком не надано розрахунків розміру заборгованості та виписки по рахунку, які б містили дану інформацію.

На запит суду першої інстанції про надання уточненого (детального) розрахунку заборгованості по договору № 2020/1_С/145-000743 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» від 13.04.2020 року та кредитним договором №2020/ОВР/145-000239 відкриті на ім`я ОСОБА_1 , Банк надав довідку № V/58/2020 від 18.01.2022 року, в якій зазначив, що станом на 18.01.2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед АБ «Укргазбанк», згідно позовної заяви, становить 329,68 грн. заборгованості в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України та 2270,00 грн. судового збору.

Також у вищевказаній довідці зазначено, що погашення боргу було здійснено 03.12.2021 року після зняття арешту з рахунку відповідача.

Як вбачається із виписки/особовий рахунок з 08.12.2020 року по 08.12.2021 року відносно ОСОБА_1 , Банк списав кошти, які внесла остання в період з 28.05.2021 року по 27.07.2021 року в сумі 6040,00 грн., лише 4364,02 грн.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність арешту на рахунку апелянта, відкритому в АТ «Укргазбанк», не спростовує того факту, що кошти в рахунок погашення заборгованості відповідачем внесені, про що і сам зазначає позивач, ОСОБА_1 зобов`язання виконано в повному обсязі, а тому підстав для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції, яке ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, до скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повністю.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 січня 2022 року скасувати та постановите нове.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Б.Б. Вініченко

Т.Л. Фетісова