РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства (далі - КП) «Київпастранс», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 41 847 гривень майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 січня 2020 року на Солом`янській площі, 1 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Renаult Fluence», д. н. з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, керування яким здійснював ОСОБА_2 , та тролейбусом «Skoda» 14 ТР номерний знак НОМЕР_2 , керування яким здійснював водій КП «Київпастранс» ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП автомобілю «Renаult Fluence» було завдано механічних пошкоджень передньої правої частини кузова та супутні пошкодження.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року, якою провадження щодо ОСОБА_3 закрито за відсутності складу правопорушення, скасовано та провадження закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення винного ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Для визначення розміру пошкодження автомобіля «Renаult Fluence», 17 лютого 2020 року за участі представників відповідача, сервісним центром «Renault» було проведено огляд та складено калькуляцію відновлення пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, що включає вартість відновлювального ремонту та вартість запчастин на загальну суму 41 847 грн.

14 вересня 2020 року позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією здійснити перерахування вартості заподіяної шкоди на суму 41 847 грн, шляхом перерахування на картку власника автомобіля, однак така вимога була проігнорована відповідачем.

У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року вищевказану позовну заву було залишено без руху.

На виконання зазначеної ухвали 14 липня 2021 року позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву.

11 жовтня 2021 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача Тараско Т. просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року не встановлено вину працівника КП «Київпастранс» у ДТП, тобто в матеріалах справи відсутні обґрунтовані доводи позивача щодо наявності вини відповідача. Крім того, вказує, що в обґрунтування розміру позовних вимог позивач посилається на ремонтну калькуляцію від 18 лютого 2020 року № НОМЕР_1 , яка виконана ТОВ «Арма Моторс», що не може бути належним та допустимим доказом розміру завданого збитку, оскільки він повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна, який позивачем не доданий до позовної заяви. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру нанесеного збитку відповідно до вимог чинного законодавства.

21 жовтня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що при визначені розміру майнової шкоди як вартості відновлювального ремонту, виконаного на умовах та за цінами кузовного відділу офіційного дилера фірми «RENO» ТОВ «ARMA MOTORS» був присутній начальник безпеки руху ТРЕД № 3 ОСОБА_5, який не заперечував проти визначеного розміру шкоди. Крім того, в постанові Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року встановлено, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. У зв`язку з чим, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 1-3 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 31 січня 2020 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_3 , керуючи тролейбусом «Skoda 14TP» номерний знак НОМЕР_2 на пл. Солом`янській, 1 у м. Києві, допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Fluence» д. н. з. НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

17 лютого 2020 року ТОВ «Арма Моторс» було надано рахунок № НОМЕР_3 , яким вартість послуги з оцінки вартості ремонту автомобіля складає 2 094 грн.

18 лютого 2020 року ТОВ «Арма Моторс» за заявою ОСОБА_1 склали калькуляцію орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт, рахунок № НОМЕР_4 на загальну суму 39 753 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена та доказуванню не підлягає.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач просить стягнути з відповідача суму майнової шкоди в розмірі 41 847 грн.

Частинами першої, дургої статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 3 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач наголошує, що внаслідок зазначеної вище ДТП, їй була спричинена майнова шкода у вигляді пошкодження належного їй транспортного засобу.

Статтею 81 ЦПК України визначно, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, належними та допустимими доказами позивач має довести факт пошкодження належного йому майна, обсяг таких пошкоджень, та розмір витрат на відновлення пошкодженого майна, з урахуванням вартості зносу.

На підтвердження вказаних обставин позивачем, в якості доказів подано копію постанови Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, копію довідки про ДТП від 14 вересня 2020 року № 42954, копію калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт, рахунку № НОМЕР_4 на загальну суму 39 753 грн та рахунку № НОМЕР_3 на суму 2 094 грн.

Суд звертає увагу, що запасні частини та роботи автомобіля марки «Renault Fluence» д. н. з. НОМЕР_1 , зазначені в калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт та рахунку № НОМЕР_4 на загальну суму 39 753 грн не містять опису пошкоджень, отриманих вказаним автомобілем.

Крім того, позивачем не подано будь - яких інших документів, в яких було б зафіксовано обсяг пошкоджень, отриманих транспортним засобом позивача - автомобілем «Renаult Fluence», д. н. з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка відбулася 31 січня 2020 року.

Рахунок № НОМЕР_4 від 18 лютого 2020 року ТОВ «Арма Мотрос», наданий позивачем, на підтвердження завданої майнової шкоди, не відповідає критерію належності та допустимості.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі по тексту - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Під час дослідження доказів, наявних в матеріалах справи судом не встановлено доказів, які б підтверджували, що ТОВ «Арма Мотрос» є суб`єктом оціночної діяльності.

Статтею 7 цього ж Закону визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано звіт суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру майнової шкоди, завданої автомобілю позивача, який є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

З огляду на викладене, суд не може розцінювати подану позивачем копію калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт, рахунок № № VSK0095855 від 18 лютого 2020 року на оплату вартості ремонтно - відновлювальних робіт, як належний та допустимий доказ на підтвердження розміру збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу.

Суд, також зазначає, що статтею 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

При цьому протягом всього часу розгляду справи в суді, позивач не звертався до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та залишення їх без задоволення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то розподіл судових витрат не здійснюється.

З огляду на викладене та керуючись статтями 1166, 1187, 1192 ЦК України , статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення майнової шкоди відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач - Комунальне підприємство «Київпастранс», , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна