Дата документу 15.04.2022 Справа № 334/6557/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/6557/19 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
№ 22-ц/807/287/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2021 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2019 року ФОП ОСОБА_2 звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 13.08.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно- сграхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_3 (далі - Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5238742.

Вищевказаний Поліс у відповідності ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було укладено зі зменшенням розміру страхового платежу на 50% відсотків, оскільки Страхувальником є пенсіонером.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

07.08.2016 року о 13 год. 15 хв. на а/д м. 3агюріжжя - м. Бердянськ, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 (далі - Відповідач), та автомобіля «КІА», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «К1А». державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротоколу») вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача.

З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «КІА», д.р.н. « НОМЕР_2 » - ОСОБА_4 - звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхової відшкодування за Полісом №АІ/5238742.

На підставі страхового акту №ОІД/016/000/16/0100 від 10.10.2016 року власнику автомобіля «КІА», д.р.н. « НОМЕР_2 », ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 13 520,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8001 від 13.10.2016 року.

Відповідно ч.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використали забезпеченого транспортного засобу, у сфері що передбачає більше значення коригуючої коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування чи з порушенням умов, передбачені пунктом 13.2 статті 13 цього закону (при укладенні договору страхування застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого відшкодування.

З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 50 % сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АІ/5238742.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 13 жовтня 2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями №8001 від 13.10.2016 року.

02.08.2019 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2 , Новий кредитор) укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/5238742 від 13.08.2015 року.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з Відповідача і користь Позивача - ФОП ОСОБА_2 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 6 760,47 грн., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 768,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 800 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 760,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , судові витрати у розмірі 5 568,0 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначив, що доводи скарги є необґрунтованими та не спростовують наявність підстав для пред`явлення даного регресного позову, а рішення суду є законним й таким, що ухвалено на підставі повно й всебічно з`ясованих обставин справи.. З цих підстав просив апеляційну скаргну залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги про компенсацію страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог позивача щодо стягнення 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-сграхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5238742, забезпечений транспортний засіб автомобіль «Hyundai», 2008 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 ». (а.с. 10)

Вказаний Поліс у відповідності ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було укладено зі зменшенням розміру страхового платежу на 50% відсотків, оскільки Страхувальником є пенсіонером.

07.08.2016 року о 13 год. 15 хв. на а/д м. 3агюріжжя - м. Бердянськ, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «КІА», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 .

Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 . (а.с.11, 14-15)

09.08.2016 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про отримання страхового відшкодування до Страховика - ПрАТ «УПСК», за Полісом №АІ/5238742, в якій просив оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, відповідальним за яку є ОСОБА_1 (а.с. 12-13)

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 09.08.2016 року, внаслідок ДТП автомобілю «К1А», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », було пошкоджено бампер задній - порушений з деформацією, двері задні - деформовані, можливо є скриті дефекти. Акт підписаний ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та представником страховика ОСОБА_5 (а.с. 16)

17.08.2016 складено Додатковий Акт огляду транспортного засобу за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого виявлено, що пошкоджено задній правий ліхтар. Акт підписаний ОСОБА_4 та представником страховика ОСОБА_6 (а.с. 17)

Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження №160 від 14.09.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «К1А», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », складає 16 825,12 грн. Звіт складено оцінювачем ОСОБА_7 , який мас вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію спеціаліста-автотоварознавця (свідоцтво УЦПЗ «Експерт- Сервіс» №462), оцінювача автотранспортних засобів (свідоцтво Фонду державного майна України №1434 від 19.06.2004 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1476 від 28.07.2004 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №5393-ПК від І7.02.2016 року), стаж експертної роботи з 2002 року. (а.с. 18-22).

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до страхового акту №ОІД/016/000/16/0100 від 10.10.2016 року складеного ПрАТ «УПСК» власнику автомобіля «КІА», д.р.н. « НОМЕР_2 » ОСОБА_4 , з урахуванням безумовної франшизи підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі 13 520,93 грн. (а.с. 23)

ПрАТ «УПСК» перерахувало ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 13 520,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8001 від 13.10.2016 року. (а.с. 23 зворот)

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст..1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено що, розмір страхової платежу за одним внутрішнім договором страхуванням зменшується на 50% відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадянин України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

При укладанні Поліса №АІ/5238742 суму страхового платежу було зменшено на 50% оскільки страхувальником виступав пенсіонер ОСОБА_3 , а на момент настання ДТП транспортним засобом керував ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використали забезпеченого транспортного засобу, у сфері що передбачає більше значення коригуючої коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування чи з порушенням умов, передбачені пунктом 13.2 статті 13 цього закону (при укладенні договору страхування застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого відшкодування.

Оскільки пільга надається виключно за умови особистого використання транспортним засобом, а на момент настання ДТП транспортним засобом користувалася інша особа, то були порушені умови п. 13.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відповідачем мають бути компенсовані 50% виплаченого страхового відшкодування.

Отже в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у ОСОБА_1 виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 50 % сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АІ/5238742.

02.08.2019 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/5238742 від 13.08.2015 року. (а.с. 5-9)

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що аналіз правових норм дає суду підстави вважати, що на відповідача, який є винуватцем дорожньо - транспортної пригоди, і на якого не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, необхідно покласти обов`язки компенсувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6760,47 грн.

Доводи скаржника, щодо безпідставності стягнення судових витрат на правничу допомогу, оскільки ОСОБА_8 не /є адвокатом є не обгрунтованими.

До матеріалів справи долучено копію посвідчення адвоката України та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого на підставі рішення Ради адвокатів м. Києва.

Доказів того, що вказані документи визнані у передбаченому законом порядку недійсними або скасованими, матеріали справи не містять та відповідачем таких документів не надано.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний тест постанови складено 15 квітня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: Е.А. Онищенко

В.Ю. Бєлка