Провадження № 2/466/749/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 квітня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Масної К.О.

№466/11132/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу

встановив:

19.11.2021 року представник ПрАТ СК «Український Страховий Стандарт» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 1344,01 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» (далі -- Страховик, Позивач) та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № ЕР-202169664. (надалі Поліс ЕР-202169664), предметом якого є захист майнових інтересів, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу (надалі т/з), зазначеного в Полісі (в даному випадку т/з «Сіtroen Вегlingо» д.н.з. НОМЕР_1 .

27.12.2020 року в м. Львові по вул. Панча, 18В сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Citroen Bеrlingo» д/н НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , та автомобіля «Кіо Rio» д/н НОМЕР_2 . власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, с гр. ОСОБА_3 .

Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1 , що підтверджується копією Постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2021 року у справі №466/59/21.

Таким чином, маючи всі необхідні докази для визнання події страховою, після встановлення всіх обставин події, зокрема вини ОСОБА_1 , 28.12.2020 року до Позивача з письмовою заявою про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування від 24.03.2021 року, звернулась ОСОБА_3 .

Так. на підставі проведеного огляду пошкодженого автомобіля «Кіо Rіо» д/н НОМЕР_2 , з урахуванням вимог Закону №1961-ІУ, між Позивачем та власником пошкодженого

автомобіля було узгоджено, що сума страхового відшкодування складатиме в розмірі 1 334,01 грн. (з урахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн.) та буде перерахована на умовах укладеного Договору про врегулювання страхового випадку №0024/21, що підтверджується копією платіжного доручення №261 від 16.04.2021 року.

Після повного виконання зобов`язань за полісом ЕР-202169664 перед третьою особою - перерахування страхового відшкодування в повному обсязі. Позивач набув права регресної вимоги до водія «Сіtroen Вегlingо» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) на підставі наступних норм законодавства у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 33 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний:

дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

Причиною виникнення регресної вимоги з відшкодування понесених матеріальних збитків до Відповідача, стало керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно п.п. «а» п. 38.1. ст. 38 Закону № 1961 -IV «Страховик після виплати страхового відшкодування мас право подати регресний позов; ... якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;».

Враховуючи таке грубе нехтування обов`язками під час користування джерелом підвищеної небезпеки, що визначені Законом № 1961-IV, Цивільним кодексом України, Правилами дорожнього руху. Відповідач у порядку регресу має додатково понести відповідальність перед Позивачем в розмірі сплаченого страхового відшкодування за Полісом ЕР-202169664 - 1 344. 01 грн. (одна тисяча гриста сорок чотири гривень 01 копійок).

Відповідачу про виникнення майнової вимоги було повідомлено шляхом направлення майнової претензії №А1398, якою Позивач звернувся із пропозицію добровільно компенсувати суму страхового відшкодування, однак лист повернулася до Позивача через закінчення терміну зберігання, що стало підставою підготовки Позовної заяви та вже звернення до Відповідача через суд з примусовим стягнення суми страхового відшкодування, сплаченого Позивачем відповідно до Полісу ЕР-202169664. З врахуванням вищевикладеного, позивач змушений звернутися до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №ЕР-202169664 від 13.12.2020 року, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Сіtroen Вегlingо» д.н.з. НОМЕР_1 .

27.12.2020 року о 14.10 год. у м. Львові по вул. Панча, 18В водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Citroen Berlingo н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком свого руху не переконався, що це буде безпечним, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Kia Rio д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2021 року, відповідач ОСОБА_1 свою вину у вищевказаному ДТП визнав повністю та просив суворо не карати.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Так, для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу був організований огляд автомобіля.

Згідно Страхового Акту №11090 та Розрахунку страхового відшкодування від 14.04.2021 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Кіо Rіо», д.н.з. НОМЕР_2 склала 1334,01 грн.

За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту, ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 1334,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №261 від 16.04.2021р.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» склав 1334,01грн.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2021 року, відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки відповідач здійснював керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, позивач має до нього право регресної вимоги.

Згідно ч.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: - а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;».

Як слідує з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» з моменту виплати страхового відшкодування.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 1344,01 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП, ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 1344,01 грн.

З вищенаведеного вбачається те, що в розумінні статей Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2270,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1191 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» (код ЄДРПОУ - 22229921, місцезнаходження: м. Київ, вул. Північна, 2-А) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 1344,01 грн. (одна тисяча триста сорок чотири грн. 01 коп.) та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 08.04.2022 року.

Суддя О. І. Ковальчук