Справа № 127/5093/21
У Х В А Л А

17 березня 2022 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Подоляк М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2021 прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.3.1, п. 3.2 п.п.3.2.3 , п.6.1, п.6.2 Постанови правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України» та штатного розпису затвердженого наказом начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області від 29.12.2017 №320-ОД; зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, інших складових фонду оплати праці, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного штатним розписом та умовами оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України, визначених Постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України з урахуванням проведених виплат; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 2 899,02 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільненні матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 10 600,00 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат в сумі 3 173,42 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період заявленого часу затримки належних при звільнені виплат з 18.05.2018 по 26.06.2021 у розмірі 313 536,00 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області № 62-к/т від 15.02.2018 її на підставі постанови Апеляційного суду Вінницької області від 15.02.2018 по справі № 127/20184/17 поновлено на роботу на посаду начальника контрольно-ревізійного відділу до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області з посадовим окладом на рівні посади яку вона обіймала до її звільнення 31.07.2017 - 2568,00 грн., що не відповідає законодавству про оплату праці працівників Фонду, а саме: постанові №51 «Про затвердження схем посадових окладів працівників виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування та їх робочих органів», п.1.2 розділу І, п. 2.1 та 2.4 розділу II, розділу III, розділу IV Постанови №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України».

Згідно п.4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності утворюється Фонд соціального страхування України. Припиняється виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання до Фонду соціального страхування України. Відповідно до п.9 зазначеного розділу нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності діють до затвердження відповідних рішень Фондом соціального страхування України.

Положенням про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.12.2003 №127, яка визначала умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та втратила чинність, оскільки з 01.01.2018 Постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №51 «Про затвердження схем посадових окладів працівників виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування та їх робочих органів» затверджено схеми посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів та Постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України» затверджено Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України та її робочих органів.

У зв`язку з набранням чинності з 01.01.2018 Постанови №51 та Постанови №52, директором виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 31.10.2017 затверджено штатний розпис Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області відповідно до якого розмір посадового місячного окладу за відповідною посадою начальника відділу становить 10 600,00 грн., який введено в дію наказом начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області від 29.12.2017 №320-ОД «Про введення в дію штатних розписів» з 02.01.2018.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даною позовною заявою та просить її задовольнити.

15.04.2021 відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що є рішення суду у справі №127/5815/20 яке набрали законної сили 04.11.2020 що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 - позивач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області - відповідач) про той самий предмет (заробітна плата, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат, середній заробіток за період заявленого часу затримки належних при звільнені виплат) і з тих самих підстав (не проведення перерахунку та не здійснення зазначених вище виплат), а тому у цій частині позов підлягає закриттю.

29.04.2021 позивачем надано відповідь на відзив Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, у якій зазначила, що предмет та підстави якими вона обґрунтовує свої вимоги у справі №127/5093/21 не є тотожнити з тими що зазначені у справі №127/5815/20.

Також позивач зазначає, що підставою позовних вимог, викладених у позовній заяві по справі №127/5093/21 є Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України», яке було чинним на день поновлення позивача на роботі наказом від 15.02.2018 №62-к/тр, тоді як у справі №127/5815/20 підставою позову було Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.12.2003 №127.

У судовому засіданні 17.03.2022 досліджено матеріали цивільної справи №127/5815/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про стягнення недонарахованої заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, Павлов В.Г. заперечував проти вимог позовної заяви в повному обсязі, просив суд вимоги позову в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 2 899,02 грн.; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченої при звільненні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 10 600,00 грн.; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат в сумі 3 173,42 грн.; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період заявленого часу затримки належних при звільнені виплат з 18.05.2018 по 26.06.2021 у розмірі 313 536,00 грн. закрити, оскільки вони були предметом розгляду в справі№127/5815/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про стягнення недонарахованої заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та відшкодування моральної шкоди, заявлені з тих же підстав, що і у данній справі, рішення у якій набуло законної сили. В іншій частині позову відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Відмінності між цими поняттями «предмет спору» та «предмет позову» полягають у тому, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

За висновками Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в постановах від 10.06.2020 року у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 у справі 65/4455/19, від 08.04.2020 року у справі №910/16868/19, від 27.11.2019 у справі №303/4229/16-ц, від 27.11.2019 у справі №235/4711/15-ц, від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, від 19.11.2019 року у справі №640/5563/19, від 09.10.2019 у справі №285/3912/18, від 19.06.2019 у справі 59/488/17, закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали цивільних справ №127/5815/20 та №127/5093/21 суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви, у справі №127/5815/20 ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про стягнення недонарахованої заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та відшкодування моральної шкоди, просила стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 2 525,16 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченої при звільненні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 10 600,00 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат в сумі 21 823,73 грн.; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних при звільненні виплат з дня наступного за звільненням виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1 408,30 грн.

Як вбачається з наведеного вище, предмет спору (неперахована та невиплачена заробітна плата, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат, середній заробіток за період заявленого часу затримки належних при звільнені виплат) є таким же самим як і у справі №127/5093/21.

Підстави позовної заяви у цивільній справі №127/5815/20 є тотожні підставам викладеним у позовній заяві в даній справі №127/5093/21: не проведення відповідачем перерахунку та не здійснення виплати заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки належних при звільненні виплат, виходячи із середньоденного заробітку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2020 у цивільній справі №127/5815/20 позовні вимоги про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 2 525,16 грн.; про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченої при звільненні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 10 600,00 грн.; про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат в сумі 21 823,73 грн. задоволено. В частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних при звільненні виплат з дня наступного за звільненням виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1 408,30 грн. відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04.11.2020 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про стягнення недонарахованої заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Відповідно до матеріал цивільної справи №127/5815/20 постанова Вінницького апеляційного суду від 04.11.2020 набрала законної сили 04.11.2020.

Пояснення позивача, про те що обставини (підстави) якими позивач обґрунтовує свої вимоги по розгляду справи №127/5093/21 є відмінними від тих, щодо яких ухвалено постанову Вінницького апеляційного суду від 04.11.2020 по справі №127/5815/20 та предметом позову у справі №127/5093/21 є також інший період визначення недонарахованої заробітної плати, інші складові фонду оплати праці та їх розмір, суд вважає непереконливими, оскільки період недонарахованої заробітної плати, її розмір не змінює предмет спору у даних справах.

Також суд критично відноситься до пояснень позивача про відмінність підстав позову у даних справах у зв`язку з використанням різних положень про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України, оскільки згідно позовних заяв, як у справі №127/5815/20 так і в справі №127/5093/21 позивач в обґрунтування свої позовних вимог посилалась, як на Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №52 так і на Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.12.2003 №127.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши те, що постанова Вінницького апеляційного суду від 04.11.2020 набрала законної сили 04.11.2020, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, у тому числі і в частині позовних вимог предмет і підстава яких є тотожними із позовними вимогами заявленими у даній позовній заяві, суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі у цій частині.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, у частині щодо стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 2 899,02 грн.; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченої при звільненні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 10 600,00 грн.; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату всіх належних при звільненні виплат в сумі 3 173,42 грн.; стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період заявленого часу затримки належних при звільнені виплат з 18.05.2018 по 26.06.2021 у розмірі 313 536,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: