ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2711/22 Справа № 206/819/21 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана Олексія Анатолійовича від 08 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана Олексія Анатолійовича від 08 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що 11.02.2021 року він отримав поштою постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 08.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до вказаної постанови виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 06.12.2010 року на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2010 року у справі № 2-29/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 225 208,00 грн. у відшкодування вартості майна та 10 000,00 грн. моральної шкоди, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 700,00 грн. та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. 10.03.2016 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувану Лимарю В.М. без виконання, при цьому було частково стягнуто суму за виконавчим листом в розмірі 88 899,48 грн. Вказана постанова ОСОБА_3 не оскаржувалась. В подальшому, ОСОБА_3 більше ніж через три роки повторно подав виконавчий лист на виконання, однак 03.11.2020 року його було повернуто на підставі частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", про що виконавцем було винесено відповідну постанову, яка стягувачем не оскаржувалась. Станом на дату звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження - 04.02.2021 року закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. повинен був повернути ОСОБА_3 вказаний виконавчий лист без прийняття до виконання у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Оскільки він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2021 року лише 11.02.2021 року поштовим відправленням, вважав, що строк на оскарження вказаної постанови ним пропущено з поважних причин.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд: поновити йому пропущений з поважних причин строк для подання скарги на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. скасувати постанову від 08.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64403308 та винести постанову про повернення ОСОБА_3 виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 06.12.2010 року на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2010 року у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2021 року поновлено ОСОБА_2 строк для подання скарги на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 08.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження.

Скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 08.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64403308.

У задоволенні іншої частин вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що 06.12.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення суду від 30.07.2010 року у справі № 2-29/2010 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 225 208,00 грн. відшкодування вартості майна та 10 000,00 грн. моральної шкоди, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 700,00 грн. та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, а всього 236 938,00 грн. (а.с.38-39,107,115).

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено до 08.11.2013 року.

Згідно довідки ВП-спецпідрозділ від 19.02.2021 року вказаний виконавчий лист від 30.07.2010 року № 2-29/2010, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська, було подано до Васильківського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 14.12.2010 року, 16.12.2010 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на майно боржника, 23.12.2010 року винесено постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, 30.05.2011 року винесено постанову про розшук майна боржника та зупинено виконавче провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" до отримання відомостей про місце знаходження майна, 17.08.2011 року виконавче провадження поновлено та призначено експерта для участі у виконавчому провадженні, 28.05.2012 року зупинено виконавче провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (зупинення судом реалізації арештованого майна), 14.12.2012 року поновлено виконавче провадження, 04.04.2013 року зупинено виконавче провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (зупинення судом реалізації арештованого майна), 20.05.2013 призначено експерта для участі у виконавчому провадженні, 10.06.2013 року звернуто стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, 06.11.2013 року поновлено виконавче провадження, 16.03.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з відсутністю у боржника майна) (а.с.48-53).

16 березня 2016 року начальником відділу державної виконавчої служби Васильківського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 30.07.2010 року в рамках виконавчого провадження № 23446411 винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_2 майна, на яке можливо звернути стягнення. У вказаній постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання у строк до 16.03.2017 року (а.с.121).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі № 2-29/2010, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа на виконання не пропущений (а.с.122-123).

З мотивувальної частини вказаної ухвали суду від 19.07.2018 року вбачається, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 2016 року, судом не вбачається пропуску строку повторного пред`явлення виконавчого листа ОСОБА_3 , так як строк пред`явлення виконавчого листа спливає лише 16.03.2019 року.

В матеріалах справи також наявні належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 62955795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 06.12.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, надані Васильківським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання ухвали суду від 28.04.2021 року про витребування доказів, з яких вбачається, що в провадженні Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження номер за АСВП: 62955795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-29/2010 від 06.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 148 038,52 грн., виконавець Фалько Т.В., передано до виконання 04.09.2020 року, відкрито 07.09.2020 року, завершено 03.11.2020 року на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.138).

Так, ОСОБА_3 звернувся до Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-29/2010 від 30.07.2010 про примусове виконання рішення суду (а.с.139-141).

Вказана заява датована 28.02.2019 року, проте зареєстрована за вх. № 3887 від 04.09.2020 року (а.с.139).

На підставі вказаної заяви 07.09.2020 року державним виконавцем Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62955795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-29/2010 від 30.07.2010 року (а.с.147).

В рамках здійснення вказаного виконавчого провадження 11.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.153).

29 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про повернення йому виконавчого документа - виконавчого листа № 2-29/2010 від 30.07.2010 року (а.с.154-155).

03 листопада 2020 року головним державним виконавцем Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 06.12.2010 року в рамках виконавчого провадження № 62955795 винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що на адресу відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа. У вказаній постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання у строк до 03.11.2023 року (а.с.36,120,157).

05 лютого 2021 року представник ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська 30.07.2010 року, про примусове виконання рішення суду (а.с.36-37,106,114).

На підставі вказаної заяви приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. 08.02.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64403308 з примусового виконання виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 06.12.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.40-41,105,113).

Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження супровідним листом від 08.02.2021 за вих. № 0129/708 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. було направлено на адреси стягувача ОСОБА_3 та боржника ОСОБА_2 09.02.2021 року, згідно відмітки відділення поштового зв`язку (а.с.42-43,104,112).

Згідно роздруківки з сайту "Укрпошта" трекінг відправлень, ОСОБА_2 отримав зазначене поштове відправлення з копією постанови про відкриття виконавчого провадження 11.02.2021 року (а.с.44).

В рамках виконавчого провадження № приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. здійснено виконавчі дії щодо розшуку майна боржника та 09.02.2021 року винесено постанову про арешт усього належного боржнику ОСОБА_2 майна (а.с.68-94).

28 травня 2021 року виконуючим обов`язки начальника Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фалько Т.В. винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження, якою дії головного державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фалько Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-29/2010, виданого 06.12.2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу 148 038,52 грн. визнано такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Перевірку виконавчого провадження № 62955795 закінчено. Постановлено скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2020 року та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.11.2020 року. В строк до 01.06.2021 року винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та довести до відома сторін виконавчого провадження (а.с.174-176).

Постановами головного державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фалько Т.В. від 31.05.2021 року про скасування процесуального документу скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2020 року та постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 03.11.2020 року (а.с.177-178).

Того ж дня, тобто 31.05.2021 року, головним державним виконавцем Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фалько Т.В. направлено на адресу стягувача ОСОБА_3 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с.176).

Стягувач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.195).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2021 року провадження по скарзі ОСОБА_2 на дії Головного державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фалько Т.В., заінтересована особа - ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору (а.с.182).

Задовольняючи частково скаргу та скасовуючи постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 08.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64403308, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив ще станом на момент попереднього звернення стягувача до державної виконавчої служби (04.09.2020 року), а тому за умови скасування зазначених вище постанов та повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що питання поновлення пропущеного строку в судовому порядку не вирішувалось, - здійснення на теперішній час приватним виконавцем дій з примусового виконання вказаного виконавчого листа суперечить вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, вимоги до виконавчого документа визначено нормою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, пунктами 6-7 частиною першою вказаної статті передбачено, що серед іншого, у виконавчому документі зазначаються: дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції станом на 16.03.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Вказаний закон втратив чинності 05.01.2017 року у зв`язку з прийняттям Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Згідно частин першої, другої Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частинами четвертою-шостою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За змістом частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції станом на 16.03.2016 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Встановлено та підтверджено наявними у справі матеріалами, що постановою державного виконавця Васильківського управління юстиції від 16.03.2016 року виконавчий документ - виконавчий лист № 2-29/2010, виданий 30.07.2010 року повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року та у вказаній постанові відповідно до норм вказаного закону визначено строк повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме до 16.03.2017 року.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року, відповідно до положень статті 12 та пункту 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа після повернення перервався, почався його новий перебіг на строк 3 роки, тобто до 16.03.2019 року.

В подальшому, стягувач ОСОБА_3 пред`явив вказаний виконавчий лист до Васильківського районного ВДВС Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) лише 04.09.2020 року, тобто поза межами встановленого трирічного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відомостей щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання у період з 16.03.2016 року по 04.09.2020 року матеріали скарги не містять, а ухвалою суду від 09.07.2018 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду заяви строк пред`явлення до виконання (16.03.2019 року) ще не сплив.

Не зважаючи на те, що фактично строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, державним виконавцем не було вирішено питання щодо повернення виконавчого документу у зв`язку з пропуском строку пред`явлення до виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62955795 від 07.09.2020 року.

В подальшому, в рамках вказаного виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документу, на підставі якої державним виконавцем 03.11.2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа, в якій роз`яснено порядок та строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання до 03.11.2023 року.

Крім того, про повернення виконавчого документу стягувачу державним виконавцем було здійснено відмітку про виконання на самому виконавчому листі «Повернення ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження 03.11.2020».

Отже, з урахуванням вказаних обставин, приватним виконавцем Шаган О.А. при отриманні заяви ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження та за результатами вивчення доданих до заяви документів, зокрема самого виконавчого листа, об`єктивно не могло бути виявлено підстав для повернення виконавчого документу саме з причини пропуску встановленого трирічного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тобто станом на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та винесення відповідної постанови приватним виконавцем фактично не було порушено вимог чинного законодавства, зокрема положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції.

Проте, станом на час розгляду скарги судом, за результатами перевірки, проведеної у Васильківському районному ВДВС Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро), було виявлено, що станом на 04.09.2020 року строк пред`явлення до виконання виконавчого листа було вже пропущено та встановлено невідповідність дій державного виконавця під час вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим державним виконавцем було скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2020 року та про повернення виконавчого документу стягувачу від 03.11.2020 року на підставі його заяви про повернення виконавчого документу, а також винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пропущенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Встановивши, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив ще станом на момент попереднього звернення стягувача до виконавчої служби (04.09.2020 року), за умови скасування зазначених вище постанов та повернення виконавчого документу на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що питання поновлення пропущеного строку в судовому порядку не вирішувалось, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що здійснення на теперішній час приватним виконавцем Шаганом О.А. виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа є неприпустимим та суперечитиме вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим правомірно скасував постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2021 року.

В той же час приватний виконавець, так само як і державний виконавець, як посадова особа, здійснює виконання рішень в межах повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний закон є спеціальним законом, яким керується приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій та прийняття відповідних рішень (постанов) належить до дискреційних повноважень приватного виконавця, отже суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження державного (приватного) виконавця та зобов`язувати його вчиняти певні конкретні дії чи приймати певні конкретні рішення.

В той же час, скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження є підставою для самостійного прийняття процесуального рішення приватним виконавцем щодо повернення виконавчого документа стягувачу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що фактично ОСОБА_3 звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження 28.02.2019 року (така ж дата зазначена і у самій заяві), тобто у межах встановленого законом трирічного строку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сама заява містить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції датований 04.09.2020 року, та з матеріалів справи, зокрема з письмових пояснень державного виконавця Васильківського районного ВДВС Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) вбачається, що фактично заява надійшла саме 04.09.2020 року, коли і була зареєстрована відділом, та жодних підтверджень того, що заява дійсно надійшла до виконавчої служби чи була направлена поштою 28.02.2019 року матеріали справи не містять, таких доказів ОСОБА_1 не надала суду.

Крім того, колегія зазначає, що посилання апелянта на наявність у апелянта доказів надіслання заяви саме 28.02.2019 року, а саме, опис-вкладення кореспонденції, колегія не приймає до уваги, оскільки вказаний доказ не підтверджується іншими належними доказами здійснення поштового відправлення, а саме, доказами безпосереднього направлення вказаного поштового відправлення: реєстром, квитанцією про сплату поштового відправлення, а в разі не отримання поштового відправлення, конвертом з відміткою уповноваженої особи про причини не вручення поштового відправлення.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко