Справа №443/1896/21
Провадження №2/443/252/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 провизнання прав забудовника в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просить визнати за нею право забудовника на житловий будинок з погосподарськими будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Зазначає, що за час подружнього життя вона з чоловіком побудували житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_2 . Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріальної контори по питанню оформлення майна, яке залишилося після смерті чоловіка, однак нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що належали померлому і є спадковим майном. Стверджує, що дійсно її чоловік за життя не встиг отримати на своє ім`я свідоцтво про право власності на новозведений житловий будинок, який незавершений будівництвом і не введений в експуатацію, внаслідок чого нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Однак збереглося ряд інших документів, які підтверджують той факт, що власником новозведеного житлового будинку був її чоловік ОСОБА_3 , а саме Акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 14.05.1991 року, пояснювальна записка до проекту забудови земельної ділянки та дозвіл на право закладки фундаментів. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 зазначено, що за наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

Відтак, змушена звертатися до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав на спадкове майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.11.2021 року позовну заяву залишено без руху.

06.12.2021 року позивачем подано заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з мотивів викладених у такій. Додатково повідомила, що зазначений у позовній заяві новозведений будинок являє собою лише закладений фундамент. Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. Просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 14.03.2022 року подала письмову заяву, згідно якої повідомляє, що позов визнає повністю, а також просить розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, до складу якої входило, зокрема права та обов`язки на незакінчене будівництво, а саме житловий будинок з по господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 .

Згідно акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 14.05.1991 року та пояснювальної записки до проекту забудови земельної ділянки, ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 1280 кв.м. із встановленням в натурі меж земельної ділянки, для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель., яка розташована в АДРЕСА_3 . Одночасно з виносом меж земельної ділянки проведено винос житлового будинку. Межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплених на місцевості знаками і передані забудовнику на збереження (а.с.11,12).

Відповідно до дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво №707 від 6.05.1997 року, ОСОБА_3 дозволено приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового (мансардного) житлового будинку згідно з планом земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Дата початку будівництва фундаментів 1997 рік. Забудовник зобов`язаний після завершення будівництва фундаментів звернутися до головного архітектора міста, районного архітектора за здійсненням прийняття виконаних робіт та отримання дозволу на завершення індивідуального будівництва (а.с.13).

Згідно довідки Стрийської МБТІ №250 від 12.02.2019 року, житловий будинок, господарські будівлі, який розташований у АДРЕСА_2 є (незавершеним будівництвом 5% готовності). Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано (а.с.14).

Оскільки ОСОБА_3 за життя заповіту не залишив, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були його: дружина ОСОБА_1 ; син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Журавнівської селищної ради, Жидачівського району, Львівської області №96 від 25.01.2022 року, ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 проживала без реєстрації за адресоюна: АДРЕСА_2 , хоча була зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с.43).

Як вбачається з копії паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останні зареєстровані в АДРЕСА_4 , з 12.09.2005 року (а.с.9,10).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки не проживали із батьком на час відкриття спадщини та не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про що відповідач заявив у підготовчому судовому засіданні. Натомість позивачка ОСОБА_1 постійно проживала із своїм чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 , 19.09.1981 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.5).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства

Згідно ч.ч 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає після завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Одночасно, згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок неможливо, а потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на не майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Нормами ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна.

Також, статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено житловий будинок як об`єкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН A3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.99 року № 12/5-126. 09.11.2018.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватися самочинним, а є незавершеним.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 отримав дозвілна будівництво житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_2 , однак за життя останній не завершив будівництво, не здав його в експуатацію та не зареєстрував право власності на зазначений об`єкт нерухомості.

Разом з тим, як забудовник, він мав право вчиняти такі дії, а тому таке право після його смерті входить до складу спадщини та спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. №450/02-31 від 22.06.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами (незакінчений будівництвом), що знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с.4).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження.

У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Підставою звернення до суду з даним позовом є той факт, що позивач не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, що зумовлено об`єктивними факторами, зазначеними в позові. Єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання прав та обов`язків забудовника на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання прав та обов`язків забудовника у порядку спадкування за законом щодо нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене системний аналіз положень чинного законодавства України, оскільки, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , права та обов`язки забудовника щодо будівництва житлового будинку з погосподарськими будівлями по АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 березня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка