Справа № 562/516/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2022 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючуого судді: Мички І.М.

секретаря судових засідань Кондратюк Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Здолбунівського районного суду з позовною заявою до Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати незаконним і скасувати рішення Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області від 18 серпня 2021 року №481 «Про прийняття земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0385 у комунальну власність»;

- зобов`язати Мізоцьку селищну раду Рівненського району Рівненської області прийняти у комунальну власність земельну ділянку площею 0,30 га кадастровий номер :02:001:0385 цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у прийнятті у комунальну власність земельної ділянки площею 0,30 га кадастровий номер :02:001:0385 для обслуговування будівлі контори та піднавісу сільськогосподарського інвентарю та рекомендовано звернутися до Рівненської обласної державної адміністрації щодо укладення договору оренди.

Відповідач надав суду листа, відповідно до якого просить суд розглянути справу без участі їх представника та не заперечує проти ухвалення рішення за наявними у матеріалах справи доказами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01 червня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу позивачем було набуто права власності на нежитлову будівлю, будівлю контори та піднавісу сільськогосподарського інвентаря, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Договір був належно зареєстрований в органах БТІ, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2008 року №18704826.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 03.12.2010 року №539 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,40 га в оренду строком на 30 років для обслуговування будівлі контори та піднавісу за рахунок земель ДП "Острозький лісгосп" на території Мізоцької селищної ради. За замовленням позивача ФОП ОСОБА_3 було розроблено «Проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду за рахунок земель ДП "Острозький лісгосп" на території Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області ». У 2021 році повторно виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 30 років, який у серпні 2021 року позивач подав на сесію Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області щодо прийняття спірної земельної ділянки у комунальну власність із подальшим укладенням договору оренди.

18 серпня 2021 року своїм рішенням у прийнятті земельної ділянки площею 0,30 га кадастровий номер :02:001:0385 для обслуговування будівлі контори та піднавісу сільськогосподарського інвентарю відповідач відмовив та рекомендував звернутися до Рівненської обласної державної адміністрації щодо укладення договору оренди.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері відносин" землями комунальної власності вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Вказаним Законом визначено, що до комунальної власності не можуть бути передані землі оборони, землі лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення загальнодержавного значення, земель під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності. Спірна земельна ділянка до таких не відноситься, так як відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку цільове призначення землі - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, категорія земель землі житлової та громадської забудови. Вказана ділянка була сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.02.2012 року, що доводиться наявним у матеріалах справи Витягом ДЗК

Частиною ж першою статті 122 ЗК України установлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Так, статтею 186 ЗК України встановлено порядок погодження та затвердження землевпорядної документації.

Відповідно до частини шостої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У відповідності до частини сімнадцятої цієї ж статті ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частин четвертої статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною п`ятою цієї ж статті ЗК України визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

В свою чергу, відповідно до частини третьої статті 50 Закону України «Про землеустрій» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Таким чином, розроблений проект землеустрою щодо відведення у оренду позивачу відповідної земельної ділянки містить погодження її меж із суміжними землекористувачами зокрема, серед користувачів рахується і ОСОБА_2

Отже, доводи відповідача про те, що вказана земельна ділянка не може бути прийнята у комунальну власність, не відповідають дійсності.

Згідно з приписами Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у оренду або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у прийнятті земельної ділянки площею 0,30 га кадастровий номер :02:001:0385 цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», зазначив, що «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 175, 178 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області від 18 серпня 2021 року №481 «Про прийняття земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0385 у комунальну власність» та зобов`язати Мізоцьку селищну раду Рівненського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо прийняття земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0385 у комунальну власність і прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М.Мичка