ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8942/21 Номер провадження 22-ц/814/603/22Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника відповідача - адвоката Єрмоленка О.В.,

розглянувши в м. Полтаві в режимі відеоконференції за допомогою програми EasyCon цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Предоляк О.С. в м.Кременчук, (дата складання повного тексту не зазначена)

та на додаткове рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 січня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Предоляк О.С. в м.Кременчук,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що разом із відповідачем по справі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 74, 8 кв.м. розташованого по АДРЕСА_1 , в якому їм належить 3/5 та 2/5 частки відповідно.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ігнорує пропозицію ОСОБА_1 про виділення частки в натурі у спільній частковій власності, просив суд здійснити поділ будинковолодіння.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності задоволено.

Поділено в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності, а саме:

Виділено ОСОБА_1 в натурі відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №001/21 від 04.01.2021 року в окремий об`єкт нерухомості на належні йому 3/5 частин домоволодіння та визнано за ним право власності на:

-частину житлового будинку літ. «А», частину прибудови літ. «а», прибудову літ. «а1», прибудови літ. «а3», загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., літню кухню літ. «В», літню кухню літ. «в», сарай літ. «Г», сарай літ «г», вбиральню літ. «И», колодязь літ. «К», вимощення ІІ, ворота №2, огорожу №3, №4.

Виділено ОСОБА_2 в натурі відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №001/21 від 04.01.2021 року в окремий об`єкт нерухомості на належні їй 2/5 частин домоволодіння та визнано за нею право власності на

-частину житлового будинку літ. «А», частину прибудови літ. «а», прибудову літ. «а2», прибудови літ «а4», загальною площею 37,9 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «Н», погріб літ. «Л», колодязь літ. «К1», огорожу №1, яму зливну ІІІ, ІV.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 915 грн.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 січня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішення та додаткове рішення оскаржила ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вважає, що суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

В будинку частка позивача складає 3/5, а відповідача - 2/5.

Технічна можливість поділу даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є можливим відповідно до висновка спеціаліста ОСОБА_3 від 04.01.2021 року №001/21.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, своє рішення мотивував тим, що між сторонами склався певний порядок користування житловим будинком та спорудами, який забезпечує кожній стороні можливість обслуговувати та експлуатувати об`єкт нерухомого майна, що дає підстави для виділення часток в натурі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги щодо виділу належної йому частки та розподілу спільного домоволодіння, ОСОБА_1 надав суду висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 04.01.2021 року №001/21 ( а.с.24).

Зазначений висновок відповідачем в порядку, визначеному ст.ст.12,13,77,81 ЦПК України, не спростований, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вказаний висновок проведеного дослідження є належним доказом, який стосується предмета доказування.

Згідно положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до частини 2 ст.78 цього ж Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, відповідачем належним чином не доведено того, що виділ належних сторонам часток домоволодіння в натурі технічно не можливий, або призведе до негативних наслідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не зазначив часток співвласників будинку спростовуються текстом резолютивної частини оскаржуваного рішення.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що позивач не ставив вимогу про припинення права спільної часткової власності на належне майно, адже такі вимоги зазначені в уточненій позовній заяві та такі наслідки у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна визначені нормою ч.3 ст.364 ЦК України.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права при прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного :

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_1 та справа призначена на 4 листопада 2021 року ( а.с.50).

Однак, в зазначену дату судове засідання не відбулось у зв`язку з тим, що сторони до суду не з`явились і наступне судове засідання призначене на 10 грудня 2021 року.

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог ( а.с.103-107).

Згідно з ч.2 п.2 ст.49 ЦПУ України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, зазначені вимоги позивачем були дотримані.

Пунктом 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Право користуватися правничою допомогою визначено ст.15 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку наданому представником позивача договору про надання правничої допомоги та при цьому врахував клопотання про зменшення цих витрат.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про залишення без змін постановленого основного та додаткового рішень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 05 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.04.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна