Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1230/22
Провадження 2-з/711/22/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся 22.02.2022 до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна.

В позові просив суд визнати недійсним договір довічного утримання від 15.09.2020, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., та зареєстрований в реєстрі за №2113, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_2 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що в серпні 2021 він дізнався, що 15.09.2020 між його матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО Сопільняк А.О., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

В зв`язку із вказаним, за його заявою 27.06.2021 було порушено кримінальну справу №00023-22 в рамках якої ОСОБА_4 було визнано потерпілою.

Оскільки ОСОБА_4 мала дуже поганий фізичний та психічний стан та не усвідомлювала свої дії та не керувала ними, вона не могла прийняти участь у кримінальній справі як потерпіла, а в цій кримінальній справі була призначена судово-психіатрична експертиза, згідно висновків якої було встановлено, що «На момент складання договору довічного утримання 15.09.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного психічного розраду, набутого у наслідок атеросклеротичного, гіпертонічного ураження судин головного мозку, з помірно-вираженими інтелектуально-мнестичними (когнітивними) розладами, актуальною психотичною переважно маячною симптоматикою, що позбавляло на вказаний період часу її здатність усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними.

Внаслідок прогресування наявних у під експертної на протязі кількох років психічних розладів органічного походження, за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_4 також виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді змішаної судинної помірно-вираженої деменції, що позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає їй правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з нею слідчих дій та у судовому засіданні.».

У зв`язку із цим, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про визнання ОСОБА_4 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. 30.12.2021 провадження за даною заявою було відкрито.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.02.2022 у справі було призначено судово-прихіатричну експертизу для з`ясування психічного стану ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

21.02.2022 ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги звернувся до приватного нотаріуса Довгань О.Я. із заявою про прийняття спадщини, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа №69178829 від 21.02.2022.

Позивач вказує, що 15.09.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договорі довічного утримання, коли ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то такий договір порушує його права на спадкове майно, як спадкоємця першої черги, а тому він звернувся до суду з даною заявою про забезпечення позову, оскільки вважає, що не вжиття таких заходів може ускладнити виконання рішення суду у разі його задоволення та забезпечить від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати недійсним договір довічного утримання від 15.09.2020, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., та зареєстрований в реєстрі за №2113, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевказані обставини, між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на нерухоме майно, що на думку суду, дає підстави для висновку про наявність можливості розпорядитися спірним майном і під час судового розгляду справи, та достатньо обґрунтованого припущення, що майно, яке на думку позивача, на момент ухвалення рішення у даній справі може бути відчужено на користь третіх осіб.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як встановлено у постанові Верховного Суду у справі № 128/3291/16-ц від 02 червня 2021 року, встановлено, що «Застосовані судами заходи забезпечення позову у вигляді заборони Особа_1 вчиняти дії, спрямовані на заміну цивільного використання спірної земельної ділянки, її поділ чи об`єднання з іншими земельними ділянками, відчуження у будь-який спосіб, а також заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, проводити будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, який звернувся до суду за захистом права користування земельною ділянкою, та є спів мірним із заявленими вимогами за встановлених судами обставин».

Таким чином, порівнявши негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову із тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням законного інтересу, за захистом якого позивач ОСОБА_6 звернулася до суду, та майнових наслідків забезпечення позову, вважає, що вказані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час наявні підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а тому заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Литовської Республіки, паспорт НОМЕР_2 , орган видачі Паневежис (50), дата видачі 03.09.2019, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ).

Головуючий: Р. В. Демчик