ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/319/22 Справа № 212/9467/21 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року, яке постановлено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14.03.2001 року по 06.03.2003 рік перебував у трудових відносинах із відповідачем Публічне акціонерне товариство «Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка». 30.05.2002 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок в результаті якого він отримав травми голови та тулуба. За висновком Нікопольської МСЕК від 31.10.2011 року позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності, у зв`язку з нещасним випадком. При повторному переогляді висновком МСЕК від 20.11.2012 року позивачу встановлено 25% втрати працездатності. Висновком Нікопольської МСЕК від 08.12.2014 року позивачу підтверджено встановлений ступінь втрати працездатності 25%, наступна дата переогляду 01.11.2016 року.У зв`язку із ушкодженням здоров`я через нещасний випадок йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнає впродовж багатьох років, у зв`язку з нещасним випадком, змінилися його образ та якість життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 150000 грн., які просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 75 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки позивача, що позивач ОСОБА_1 у період з 14.03.2001 року по 06.03.2003 року та 08.09.2003 року по 06.03.2004 року працював підземним прохідником 4-го розряду Публічного акціонерного товариства «Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка» (а. с. 8-14).

Згідно акту про розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-5 від 03.06.2002 року з позивачем 30.05.2002 року при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травми голови та тулуба (а. с. 15-16).

Відповідно до п.7 акту про нещасний випадок на виробництві № 14 за формою Н-1 від 04.07.2002 року причиною нещасного випадку є порушення технологічного процесу (а. с.17-18).

В п. 10 зазначеного Акту особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_2 - прохідник, порушення ст.. 159 КЗпП України, ст.. 18 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Інструкції по охороні праці № 10 для прохідника, ОСОБА_1 - прохідник, порушення ст. 159 КЗпП України, ст.. 18 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Інструкції по охороні праці № 10 для прохідника, Правил внутрішнього трудового розпорядку, ОСОБА_3 - гірничого майстра, порушення ст.. 159 КЗпП України, ст.. 17 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Посадової інструкції гірничого майстра ГКУ, Правил внутрішнього трудового розпорядку, ОСОБА_4 -начальника дільниці, порушення ст.. 159 КЗпП України, ст.. 17 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Посадової інструкції гірничого майстра ГКУ, Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Висновком Нікопольської МСЕК від 31.10.2011 року позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності, у зв`язку з нещасним випадком (а. с. 19).

Висновком Обласної МСЕК № 1 від 20.11.2012 року та висновком Нікопольської МСЕК від 08.12.2014 року позивачу встановлено 25% втрати працездатності (а. с. 20-21).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПАТ "Суха Балка".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з п. 10 акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 30.05.2002 року із позивачем, особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці віднесено працівників : ОСОБА_2 - прохідник, порушення ст.. 159 КЗпП України, ст.. 18 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Інструкції по охороні праці № 10 для прохідника, ОСОБА_1 - прохідник, порушення ст. 159 КЗпП України, ст.. 18 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Інструкції по охороні праці № 10 для прохідника, Правил внутрішнього трудового розпорядку, ОСОБА_3 - гірничого майстра, порушення ст.. 159 КЗпП України, ст.. 17 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Посадової інструкції гірничого майстра ГКУ, Правил внутрішнього трудового розпорядку, ОСОБА_4 -начальника дільниці, порушення ст.. 159 КЗпП України, ст.. 17 ЗУ «Про охорону праці» в частині невиконання Посадової інструкції гірничого майстра ГКУ, Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, трудове каліцтво позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також й з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з нещасним випадком встановлений та доведений матеріалами справи. Позивач з моменту отримання виробничої травми постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття, тривалий процес лікування позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя, реалізувати свої звички та бажання, позивач позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що трудове каліцтво обмежує життєву активність.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції надано перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком, який стався 03.06.2002 року, позивачу первинно висновком МСЕК від 31.10.2011 року встановлено 20 % втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим йому заподіяно моральну шкоду. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, внаслідок отриманої травми, позивач не має змоги вести звичне життя.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманої травми, ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 75 000 грн. до 45 000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 з 75 000 грн. до 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: