ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року

м. Черкаси

Справа № 707/1211/21
Провадження № 22-ц/821/368/22
категорія: 304080000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, у складі: головуючого судді Морозова В. В., повний текст рішення складено 13 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ТДВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 10 січня 2020 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в с. Костантинівка Смілянського району Черкаської області, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем «MAN» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку.

При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Автомобіль «BMW» р.н. НОМЕР_1 , був застрахований згідно поліса цивільно-правової відповідальності № А03724668 в ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.».

Зазначала, що відповідно до висновку експерта №674/20-23 від 30.09.2020, у дорожній обстановці яка склалась на момент дорожньо-транспортної пригоди, невідповідності дій водія автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимогам горизонтальної розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходились, із технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 та постанови Черкаського апеляційного суду від 19.02.2021, провадження у справі відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. В рішенні суду вказано, що невідповідності дій водія автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимогам горизонтальної розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходились, із технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту експерта автотоварознавця №А01-95 від 03.02.2020, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «MAN TGL 8/180», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 унаслідок ДТП станом на 03.02.2020 складає: 164603,53 грн, в т.ч. ПДВ 20 %. Витрати на залучення експерта складають 2000 грн.

31.03.2021 направлено заяву про здійснення страхового відшкодування до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.».

Вказує, що 27.04.2021 отримано відповідь з ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.», згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування оскільки ні потерпіла, ні інша особа, яка має право на страхове відшкодування не подали, впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» заяви про страхове відшкодування.

Вважає, що дана інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, представники ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» отримали вказану заяву 08.12.2020.

Окрім цього, рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення прийняте Смілянським міськрайонним судом Черкаської області лише 23.12.2020 та постановою Черкаського апеляційного суду від 19.02.2021, вказана постанова залишена без змін.

Тобто факт відсутності в діях водія автомобіля MAN» р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 порушень передбачених ст.124 КУпАП, був встановлений, рішенням суду, лише 19.02.2021, тому відповідь страхової компанії щодо порушення терміну подачі заяви є безпідставною.

Також зазначила, що страховою компанією, на час подачі позову, жодних розрахунків не проведено.

Позивач просила суд стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.», в якості відшкодування матеріальної шкоди, на її користь 100000 грн; стягнути з ОСОБА_2 , в якості відшкодування матеріальної шкоди, на її користь 16203,53 грн; стягнути з відповідачів солідарно на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн та судового збору в розмірі 1182,04 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 99000 грн матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16203,53 грн матеріальної шкоди.

Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 990 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 162,04 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що ДТП за участю ОСОБА_4 (з 09.01.2020 власник транспортного засобу MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , яке мало місце 10 січня 2020 року,є страховим випадком, тому позивач має право на отримання страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» згідно полісу № АО3724668.

Суд першої інстанції дійшов висновку, щозвіт № А01-95 від 03.02.2020 року, складений ФОП ОСОБА_6 є належним доказом розміру завданої позивачу шкоди, позивач не пропустила строк звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення на її користь 99000 грн страхового відшкодування в межах страхового ліміту 100000 грн за завдану майнову шкоду, за вирахуванням франшизи згідно полісу № АО 3724668 1000 грн.

Крім того, суд дійшов висновку що позовна вимога до ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме стягнення з останнього на користь позивача 16203,53 грн матеріальної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 12 січня 2022 року, представник ОСОБА_2 адвокат Блізнєцов Є. А., вважаючи, що рішення суду прийнято без повного та всебічного вивчення обставин справи, без належного дослідження наявних доказів та, як в результаті, без дотримання вимог чинного законодавства, просив суд скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема тим, що позивачем не доведено наявності в неї права самостійно звертатись до відповідачів із вимогою відшкодувати матеріальний збиток нанесений власнику пошкодженого транспортного засобу MAN TGL 8.180, д.н.з. НОМЕР_4 , в результаті ДТП.

Вважає, що розрахунки наведені у Звіті № А01-95 від 03 лютого 2020 року, являються помилковими, а сам висновок виготовлений із порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Національного стандарту № 1, адже ДТП сталося 10 січня 2020 року, оцінювачем взялися ціни станом на 27 січня 2020 року, а огляд транспортного засобу проводився 28 січня 2020 року.

Крім того, наданий позивачем Звіт про оцінку не є судовою експертизою, а несе собою лише суб`єктивну точку зору оцінювача, який жодним чином не доводить дійсно понесеного позивачем матеріального збитку, а тому даний документ, на думку скаржника, не можливо приймати як належний та допустимий доказ.

Оцінювачем значно завищено ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу на момент настання ДТП, що безпосередньо вплинуло на кінцеві результати даного дослідження.

Тому вважає, що позивачем не доведено реальний розмір понесеного нею матеріального збитку.

Зазначає, що витрати позивача на проведення незалежного авто товарознавчого дослідження, не можуть вважатися судовими, адже звіт не є судовою експертизою.

02 лютого 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Черненка Є. М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скаржника є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та їм вже надана оцінка судом першої інстанції.

Зазначає, що докази наявності законного права на отримання відшкодування збитку суду надано (акт огляду реалізованого транспортного засобу № 7641/20/001888 від 09.01.2020, який складено на підставі договору купівлі-продажу № КР-133880/2020 від 09.01.2020), а оригінали документів знаходяться у сервісному центрі, який здійснював реєстрацію автомобіля.

Вказує, що керуючись вимогами чинного законодавства Верховний Суд притримується позиції, що розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна (постанова від 19.09.2018 у справі № 753/21177/16-ц, від 27.06.2018 у справі № 466/9318/14-ц).

Крім того, зауважує, що згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий має право самостійно обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу від 09.01.2020 № 7641/20/001888, який складено на підставі договору купівлі-продажу № КР-133880/2020 від 09.01.2020, ОСОБА_1 придбала транспортний засіб MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 вантажний автомобіль фургон-рефрижератор у ПП «КУРУС ПЛЮС», номер вантажно-митної декларації № UA 101070/2019/047483 від 15.08.2019 ЖИТОМИРСЬКА МИТНИЦЯ, вартість транспортного засобу з ПДВ 369400,00 грн, дата набуття покупцем права власності на транспортний засіб 09.01.2020 (а.с. 12-15).

28.02.2020 ОСОБА_1 зареєстровано вказаний транспортний засіб та отримано свідоцтво про реєстрацію, державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 11).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення складеним відносно ОСОБА_4 , останній 10 січня 2020 о 01 год. 40 хв. в с. Костянтинівка по вул. К. Вишневецького керував автомобілем «MAN», н.з. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху де відбулося зіткнення з автомобілем «БМВ», н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на своїй смузі руху, чим порушив п . 2.3(б), 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдана матеріальна шкода ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 124 КУпАП закрито за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова мотивована тим, що дослідженні докази в сукупності та у взаємозв`язку не доводять той факт, що водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.3(б), 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку із настанням даної ДТП і такі висновку узгоджуються із висновком експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи (а.с. 30-31).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.02.2021, постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 залишено без змін (а.с. 32-33).

Згідно з висновком експерта № 674/20-23 від 30.09.2020, про який зазначено у обох постановах суду, у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, невідповідності дій водія автомобіля БМВ 318, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху знаходились із технічної точки зору у причинному зв`язку із наслідками, що настали (а.с. 34-37).

Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 4 ст.122, ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 112-113).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 15.05.2020, постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2020 у частині визнання винуватим ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 122 КУпАП скасовано, провадження закрито в частині 4 ст. 122 КУпАП на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 110-111).

Із звіту № А01-95 про оцінку автомобіля MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 від 03.02.2020, який складено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (який діяв на підставі сертифікату № 56/18 суб`єкта оціночної діяльності від 23.01.2018) вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових становить 164603,53 грн (а.с. 17-28).

Відповідно до квитанції № 63 від 04.02.2020 за проведення вказаної оцінки автомобіля ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_6 2000 грн (а.с. 16).

З інформації про поліс № АО3724668 станом на 10.01.2020 вбачається, що автомобіль BMW 318і, д.н.з. НОМЕР_1 застраховано у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с. 29).

04.12.2020 ОСОБА_4 надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», яке отримано відповідачем 08.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції (а.с. 40, 81-82, 88-89).

31.03.2021 представник ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 38, 83-84, 89-90).

Відповідно до відповіді ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» від 21.04.2021 вих. № 51-3103, яку адресовано ОСОБА_1 , їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що нею пропущено строк подачі заяви про страхове відшкодування у один рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 39).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив суд скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року у повному обсязі та відмовити в позові повністю.

Оскаржуваним рішенням вирішені вимоги відносно двох відповідачів ТДВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» та ОСОБА_2 .

Разом з тим, ТДВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року не оскаржувалось.

Тому, враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення заявлених ОСОБА_1 вимог до ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції загалом відповідає зазначеним вимогам закону.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2020 о 01 год. 40 хв. в с. Костянтинівка по вул. К. Вишневецького сталася ДТП за участю двох автомобілів, а саме автомобілем «MAN», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем «БМВ», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 4 ст.122, ч. 1 ст.130 КУпАП. Проте, постановою Черкаського апеляційного суду від 15.05.2020, постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2020 у частині визнання винуватим ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 122 КУпАП скасовано, провадження закрито в частині 4 ст. 122 КУпАП на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_2 постанову Черкаського апеляційного суду від 15.05.2020 не оскаржував з підстав відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, то є таким, що погодився із підставою закриття провадження у справі, а саме закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є нереабілітуючою обставиною.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач ОСОБА_2 (винуватець ДТП) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП власнику автомобіля «МAN», н.з. НОМЕР_3 , у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика.

Щодо особи власника автомобіля «MAN», н.з. НОМЕР_3 , тобто особи, яка має право на відшкодування шкоди, завданої ДТП, слід зазначити наступне.

З огляду на те, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 34 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Так, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Відповідно до п. 1 Порядку № 1388 визначено, що на території України встановлено єдину процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

За змістом п. 7 Порядку № 1388 (в редакції чинній на час ДТП), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Пунктом 8 Порядку № 1388 (в редакції чинній на час ДТП), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності ЗУ «Про дорожній рух»).

Цим же пунктом визначено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб, митна декларація (450-2012-п) на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до п. 28 Порядку № 1388 ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС.

З матеріалів справи вбачається, що актом огляду реалізованого транспортного засобу від 09.01.2020 року № 7641/20/001888, який складено на підставі договору купівлі-продажу № КР-133880/2020 від 09.01.2020, встановлено, що ОСОБА_1 придбала транспортний засіб MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 вантажний автомобіль фургон-рефрижератор у ПП «КУРУС ПЛЮС», номер вантажно-митної декларації № UA 101070/2019/047483 від 15.08.2019 ЖИТОМИРСЬКА МИТНИЦЯ, вартість транспортного засобу з ПДВ 369400,00 грн, дата набуття покупцем права власності на транспортний засіб 09.01.2020 (а.с. 12-15).

Таким чином ОСОБА_1 , як власник правомірно придбаного транспортного засобу, зобов`язана була зареєструвати своє право власності в уповноваженому ТСЦ МВС, що і було нею здійснено, а оскільки автомобіль придбаний за кордоном, то відбулась первинна реєстрація автомобіля в Україні за ОСОБА_1 28 лютого 2020 року на підставі її заяви, як власника автомобіля.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 має право на подачу даного позову, саме як власник транспортного засобу MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 , та, відповідно, має право на відшкодування шкоди завданої її автомобілю в результаті ДТП, яке мало місце 10 січня 2020 року.

Щодо розміру завданої шкоди апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, положеннями ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

З наданого позивачем Звіту № А01-095 про оцінку автомобіля MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 , складеного оцінювачем ОСОБА_7 (Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 6989 від 13.02.2008, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 6322 від 04.10.2008) від 03 лютого 2020 року вбачається, що вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля з урахуванням фізичного зносу складових становить 164603,53 грн.

Вказаний звіт здійснений з використанням порівняльного підходу, огляд транспортного засобу здійснений 28.01.2020 в присутності довіреної особи власника ОСОБА_8 , представник страхової компанії та учасник ДТП ОСОБА_2 не з`явились, хоча повідомлялись телеграмами про час та місце огляду.

Даний звіт складений на підставі ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», Національного стандарту № 1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика).

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Даний висновок дає підстави встановити найбільш ймовірну ціну, за яку можливо продати аналогічний транспортний засіб.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 по справі № 753/21177/16-ц.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18 гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Належних та допустимих доказів на спростування розміру вказаного матеріального збитку відповідачем ОСОБА_2 не надано, заперечень щодо переліку пошкоджень не висловлено. З метою спростування обсягу пошкоджень та вартості відновлювального ремонту правом на проведення експертизи він не скористався.

Доводи відносно того, що в даному випадку необхідно було визначати утилізаційну вартість автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки п 7.17. Методики визначено, що лише якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Згідно Звіту № А01-095 про оцінку автомобіля MAN TGL 8.180 н. з. НОМЕР_3 , вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля з урахуванням фізичного зносу складових становить 164603,53 грн, ринкова вартість такого автомобіля згідно Звіту складала 520532 грн, вартість даного автомобіля згідно договору купівлі-продажу № КР-133880/2020 від 09.01.2020 склала 307833,33 грн. Тобто вартість відновлюваного ремонту автомобіля із врахуванням фізичного зносу не перевищує ринкову вартість такого автомобіля без зазначених пошкоджень.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що за змістом п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілим вже виконано відновлювальний ремонт його автомобіля від потерпілого не вимагається для отримання страхового відшкодування. Наведені з цього приводу мотиви апеляційної скарги не відповідають згаданій нормі матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 5 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, підстави для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко