ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 392/140/19

провадження № 22-ц/4809/368/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1 представник - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2021 року, суддя Березій Ю.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Позивач на обґрунтування позовних вимог зазначив, що в його власності перебував автомобіль «Мерседес - Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 з 2016 року.

В період з 10 до 29 травня 2017 року позивач був незаконно госпіталізований і утримувався в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні, в результаті чого зазнав фізичних та моральних страждань.

Відповідач ОСОБА_3 який забрав його з лікарні та скориставшись його психологічним станом, обманним шляхом отримав від позивача автомобіль марки «Мерседес - Бенць124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надавши при цьому розписку, в якій обіцяв повернути за автомобіль гроші в сумі 91100 гривень протягом двадцяти чотирьох місяців, зі щомісячною виплатою 4000 гривень.

З 2 серпня 2017 року відповідач розпочав виплату коштів за автомобіль по 4000 гривень щомісячно, але сплачував кошти не регулярно.

У серпні 2017 року позивач видав відповідачеві довіреність на розпорядження автомобілем.

На підставі зазначеної довіреності, відповідач продав зазначений автомобіль своєму сину.

Позивач вважає, що оскільки автомобіль, який належать позивачу, відповідач отримав шахрайським шляхом, то автомобіль відповідач повинен був повернути позивачу.

Позивач також вважає, що на підставі заяви відповідача його було поміщено до психіатричної лікарні.

Позивач вказав, що такими діями, відповідач заподіяв йому матеріальну і моральну шкоду.

Просив суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 175000 грн. матеріальної шкоди та 175000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що відповідач не надав докази того, що позивачу повернуті кошти за користування належним йому автомобілем, а також відсутні підтверджуючі документи про повернення коштів за продаж автомобіля.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01.02.2022 справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від адвоката Неверчак Є.Б., в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 15 червня 2017 року відповідач ОСОБА_3 видав таку розписку: відповідач приймає зобов`язання віддати за автомобіль «Мерседес Бенц» гроші в сумі 91100 гривень терміном за 24 місяці. Щомісячна виплата 4000 гривень (а.с. 3).

17 серпня 2016 року позивачем ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Пожежно-страхова компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії до 17.08.2017 року; забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 4).

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи з 26.09.2018 року (а.с. 5).

25 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до начальника Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою, в якій просив надати допомогу в направленні до обласної психіатричної лікарні громадянина ОСОБА_1 , який перебував на обліку в лікаря психіатра, вів себе неадекватно та погрожував заподіяти своєму здоров`ю шкоду (а.с. 7).

Згідно довідки Мар`янівської сільської ради громадянин ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

17 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 до Центру 3544 подав заяву № 98146275 від 17.08.2016 року з проханням провести операцію «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ» і надати платні послуги: предмет договору - автомобіль «Мерседес Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 41).

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого 7.11.2006 року, власником автомобіля зазначена громадянка ОСОБА_4 (а.с. 42).

17 серпня 2016 року між продавцем громадянкою ОСОБА_4 і покупцем громадянином ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 3544/2016/014783 транспортного засобу, предметом якого є легковий автомобіль марки «Мерседес-Бенц 124», 1995 року випуску (а.с. 43).

22 липня 2016 року громадянка ОСОБА_4 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 та/або ОСОБА_5 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку), за ціну та на умовах на свій розсуд належний їй автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 48).

6 липня 2018 року між продавцем ОСОБА_1 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_3 , та покупцем ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу 3544/2018/1012849 транспортного засобу, предметом якого є автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 150000 гривень (а.с. 78).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені положеннями статті 1167 ЦК України.

Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Нормами глави 82 ЦК України передбачено відшкодування шкоди у недоговірних відносинах.

Шкода, завдана при виконанні договорів відшкодовується за нормами глави 51 ЦК України.

Суд першої інстанції зазначив, що в за нормами пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Приписами частини 1 статті 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається як на шкоду (збитки), завдану при виконанні договору, так і на відшкодування не договірної шкоди.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3 у належній формі не укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У своїх відносинах сторони обмежилися з боку продавця - передачею транспортного засобу та видачею довіреності на право користування, володіння та розпорядження автомобілем, а з боку покупця - видачею розписки із зобов`язанням виплатити продавцеві грошові кошти в сумі 91100 гривень терміном за 24 місяці, по 4000 гривень щомісячно.

Суд першої інстанції зазначив, за наявності такої правової конструкції у договірних відносинах суд позбавлений можливості визначити справжні права і обов`язки сторін за укладеним правочином, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу транспортного засобу письмова розписка відповідача ОСОБА_3 не є належним та допустимим доказом обсягу та характеру обов`язків учасників правочину.

У позовній заяві позивач також зазначає, що відповідач шляхом шахрайства заволодів автомобілем, який належав позивачеві, скориставшись тим, що позивач на той час не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

За змістом статті 175 ЦПК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів обирає позивач.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на момент передачі відповідачеві транспортного засобу позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Довідка до акту огляду СМЕК від 1.10.2018 року не може бути достатнім доказом психічного стану особи, оскільки в цьому випадку призначення експертизи судом є обов`язковим (стаття 105 ЦПК України).

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_3 помістив позивача до психіатричної лікарні, де позивач зазнав душевних страждань, а його фізичному та психічному здоров`ю була заподіяна шкода.

На підтвердження зазначеної обставини позивач надав копію заяви ОСОБА_3 на адресу начальника Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с. 7).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначена заява не є належним доказом на підтвердження позову при цьому суд першої інстанції послався на до норми Закону України «Про психіатричну допомогу».

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи з 26.09.2018 року (а.с. 5).

Згідно довідки Мар`янівської сільської ради громадянин ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого 7.11.2006 року, власником автомобіля зазначена громадянка ОСОБА_4 (а.с. 42).

22 липня 2016 року громадянка ОСОБА_4 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 та/або ОСОБА_5 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку), за ціну та на умовах на свій розсуд належний їй автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 48).

17 серпня 2016 року між продавцем громадянкою ОСОБА_4 і покупцем громадянином ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 3544/2016/014783 транспортного засобу, предметом якого є легковий автомобіль марки «Мерседес-Бенц 124», 1995 року випуску (а.с. 43).

17 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 до Центру 3544 подав заяву № 98146275 від 17.08.2016 року з проханням провести операцію «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ» і надати платні послуги: предмет договору - автомобіль «Мерседес Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 41).

17 серпня 2016 року ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Пожежно-страхова компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії до 17.08.2017 року; забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 4)

15 червня 2017 року ОСОБА_3 надав розписку, відповідно до якої відповідач приймає зобов`язання віддати за автомобіль «Мерседес Бенц» гроші в сумі 91100 гривень терміном за 24 місяці. Щомісячна виплата 4000 гривень (а.с. 3).

25 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою, в якій просив надати допомогу в направленні до обласної психіатричної лікарні громадянина ОСОБА_1 , який перебував на обліку в лікаря психіатра, вів себе неадекватно та погрожував заподіяти своєму здоров`ю шкоду (а.с. 7).

6 липня 2018 року між продавцем ОСОБА_1 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_3 , та покупцем ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу 3544/2018/1012849 транспортного засобу, предметом якого є автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 150000 гривень (а.с. 78).

Посилання в апеляційній скарзі,як на належний та допустимий доказ на підтвердження позову на розписку від 15.06.2017 року відповідно до якої відповідач повинен був розрахувався за автомобіль «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 є безпідставними, оскільки розписка від 15.06.2017 року, не містить умов договору купівлі продажу автомобіля, а тільки свідчить про те, що ОСОБА_3 зобов`язується повернути кошти за автомобіль «Мерседес-Бенц 124».

Зазначена розписка не містить прізвище особи якій будуть повертатись гроші, як і не зазначені індивідуальні ознаки автомобіля.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог в частині, що відповідач по справі шахрайським шляхом заволодів автомобілем «Мерседес-Бенц 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що відповідач своїми діями заподіяв моральну шкоду позивачу з підстав зазначених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, оскільки позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження позову.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2021, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11.04.2022.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: