ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2208/20 Номер провадження 22-ц/814/654/22Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамов П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

УСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на його користь 5 589,00 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2500,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, та стягнути солідарно з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. та судовий збір 840,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 17.02.2020 о 08 год. 10 хв. по вул. Андрієвського в місті Гадяч сталась дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля MERSEDES VITO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що підтверджується постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.07.2020, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.11.2019 № AO6783503 у ПАТ «СГ «ТАС». Франшиза за умовами поліса становила 2 500 грн. Сума нарахованого та виплаченого йому ПАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи, склала 2 351 грн. Однак, вартість робіт та матеріалів по відновленню механічних пошкоджень його автомобіля становить 10 440 грн. Посилаючись на ч.2 ст. 1187 ЦК України, п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач вважає, що розмір страхового відшкодування, який ПАТ «СГ «ТАС» повинна була йому виплатити становить 5 589 грн. (10 440 грн. - 2 500 грн (франшиза) = 7 940 грн. - 2 351 грн. = 5 589 грн.). Крім того, вважає, що розмір франшизи у сумі 2 500 грн. повинен відшкодувати йому ОСОБА_2 .

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково:

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді франшизи у розмірі 2 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в частині стягнення на його користь невиплаченої суми страхового відшкодування в сумі 5 589 грн. та солідарного стягнення на його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 3 000 грн. - залишено без задоволення.

короткий зміст вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає скасувати рішення місцевого суду у відмовленій частині позовних вимог та ухвалити рішення про стягнення з ПАТ «Страхова група ТАС» на його користь 5 589 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування та стягнути солідарно з ПАТ «Страхова група «ТАС» та з ОСОБА_2 на його користь витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказував, що висновки місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог суперечать вимогам ч. 2 ст. 1187 ЦК України, ст. 3, п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначав, що вартість робіт та матеріалів для відновлення механічних пошкоджень становить 10 440 грн., та що з урахуванням виплачених страховою компанією на його користь коштів, необхідно достягнути 5 589 грн.

Також вказував, шо місцевим судом не було враховано, що він оплатив адвокату за надання правових послуг у сумі 3 000 грн.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить позивачу, ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

13.02.2020 о 08 год. 10 хв. по вул. Андрієвського в місті Гадяч водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MERSEDES VITO, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з авто VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду. За результатом ДТП автомобілі отримали незначні механічні пошкодження, порушено п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.04.2020 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили 19.05.2020.

Провадження у справі відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/298/20 від 02.07.2020.

На час настання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.11.2019 № AO6783503 у ПАТ «СГ«ТАС». Ліміт відшкодування шкоди - 130 000 грн. Франшиза за умовами поліса становить - 2 500 грн.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 13.03.2020 подав до ПАТ «СГ«ТАС» заяву про страхове відшкодування, в якій погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 2 351 грн. з вирахуванням франшизи та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, що підтверджується копією цієї заяви і про що ОСОБА_1 не заперечував у судовому засіданні.

Відповідно до повідомлення ПАТ «СГ«ТАС» від 20.03.2020, адресованого ОСОБА_1 , розмір страхового відшкодування, згідно з його заявою про страхове відшкодування за вирахуванням франшизи становить 2 351 грн.

Позивач отримав від ПАТ «СГ«ТАС» страхове відшкодування у розмірі 2 351 грн., про що ним зазначено у позовній заяві.

Як вбачається з рахунку-фактури №0092 від 27.10.2020, виданого ФОП ОСОБА_4 , позивачем ОСОБА_1 було сплачено 10 440 грн. за ремонт автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується також квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 та Актом здачі-прийняття робіт. (а.с. 9-11)

Встановивши вказані обставини місцевий суд дійшов висновку, що оскільки угода про виплату страхової суми, укладеної між страховою компанією та ОСОБА_1 , не скасована, підстави для стягнення із страхової компанії 5 589 грн. відсутні.

Також, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що позивач та його представник не надали до суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та оскаржуваної частини судового рішення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо позовних вимог до страхової компанії про виплату 5 589 грн.

Правовідносини із спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені також нормами, які регулюють страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування».

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно підпункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (або МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Якщо, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

(правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду № 357/3729/17 від 06.06.2018)

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81,89 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 13.03.2020 року подав до страхової компанії заяву про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 2 351 грн., погодившись із вказаним розміром страхового відшкодування (а.с. 33, 44.)

На обґрунтування своїх позовних вимог щодо необхідності достягнення із страхової компанії 5 589 грн. позивачем в якості доказу надано рахунок фактуру № 0092 від 27 жовтня 2020 року та акт № 0107 здачі прийняття робіт, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_4 провів ремонт автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, за який було сплачено 10 440 грн.

Оцінюючи зазначений доказ апеляційний суд вважає, що вказані докази не є належними доказами на підтвердження заподіяних збитків та обов`язку страхової компанії сплатити зазначену в позові грошову суму.

В матеріалах справи взагалі відсутні відомості, які ушкодження було завдано автомобілю VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за його участю 17.02.2020.

Ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі позивач не спростовував факт того, що він, диспозитивно розпорядившись своїми правами, обумовив та погодився на отримання від страхової компанії у рахунок відшкодування заподіяної шкоди страхового відшкодування у сумі 2 351 грн. без визначення розміру заподіяних автомобілю матеріальних збитків.

За таких обставин, висновки місцевого суду в зазначеній частині судового рішення відповідають вимогам матеріального та процесуального права та є вірними.

Доводи апеляційної скарги в цій частині правильність висновків місцевого суду не спростували.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу у зв`язку із розглядом вказаної справи надавалась правнича допомога адвокатом Осадчим О.М.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано до суду першої інстанції: угоду №01/12 від 01.12.2020 на представництво інтересів у цивільній справі, в якій зазначено розмір оплати - 3 000 грн.; ордер серії ПТ №193749 від 01.12.2020 на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Осадчим О.М. у Гадяцькому районному суді Полтавської області; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Осадчим О.М. № 1223; квитанцію до прибуткового касового ордера №01/12 на суму 3 000 грн. (а.с. 12-15).

Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу місцевий суд дійшов висновку, що позивач та його представник не надали суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в угоді на представництво інтересів у цивільній справі, зокрема, фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд вважає висновки місцевого суду в цій частині невірними.

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 235/4969/19 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили фіксований розмір оплати гонорару адвоката у сумі 3 000 грн.

За таких обставин необхідно дійти висновку про те, що позивачем надано належні докази на підтвердження розміру оплати послуг за надання правничої допомоги.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат позивача на правничу допомогу адвоката підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Щодо визначення суми стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову у справі становить 8 089,00 грн.

(із розрахунку: 5 589 грн.+2 500 грн.)

Позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені судом першої інстанції лише відносно відповідача ОСОБА_5 на суму 2 500 грн., що становить 30,9%.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката 927 грн. (із розрахунку: 3 000 х 30,9%)

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є (ст. 376 ЦПК України):

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 374 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм процесуального права в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, тому в цій частині рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у нового рішення про часткове відшкодування витрат позивача на правничу допомогу.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду змінюється лише в частині витрат на професійну правничу допомогу, а також та враховуючи те, що судовий збір за оскарження рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат не сплачується, та апеляційна скарга задоволена лише в частині розподілу судових витрат, - судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за апеляційне оскарження відшкодуванню не підлягає.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року в частині відмови відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким частково задовольнити вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 924,00 грн.

В іншій частині рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль