Номер провадження: 22-ц/813/1604/22
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Павлишина А.І.,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Сухецької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційні скарги ОСОБА_1 , Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Державного підприємства «Сетам»на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійним свідоцтва про визнання права власності ОСОБА_1 ,

встановив:

27.06.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, Державного підприємства (далі ДП) «Сетам», ОСОБА_1 ,Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк) про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_1 (т.1, а.с. 4-15).

Позивач обґрунтовувала вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 кв.м. житловою площею 28,8 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. зареєстрованого в реєстрі № 2028.

Право власності на квартиру було зареєстроване в КП «Одеське МБТІ та РОН» 18 серпня 2006 року в книзі: 125доп-169, номер запису 1330, реєстраційний номер 15400099.

23 травня 2019 року в її квартиру, вибивши вікна, ввірвались невідомі для неї особи.

В подальшому їй стало відомо, що її квартира 01 квітня 2019 року продана на електронних торгах, які були проведені ДП «Сетам», ОСОБА_1 , про що було складено Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Першим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області 03 травня 2019 року, який був складений на підставі протоколу № 395991 проведення електронних торгів по лоту №334082 з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що відбулися 01 квітня 2019 року. На підставі вищевказаного Акту приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. видано свідоцтво від 17 травня 2019 року зареєстроване в реєстрі за № 633, яким нотаріус посвідчила право власності на вищевказану квартиру ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ДП «Сетам», ОСОБА_1 , ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійним свідоцтва - задоволені частково (т.2, а.с.166-175)

Визнано недійними електронні торги з реалізації предмету іпотеки, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , які відбулись 01 квітня 2019 року.

Визнано недійсним свідоцтво від 17 травня 2019 року, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстроване в реєстрі за № 633, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двокімнатної ізольованої квартири загальною площею 43,2 кв.м., житлова площа 28,8 кв.м. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , Перший Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, АТ «УкрСиббанк» та ДП «Сетам»ставлять питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2020 року, та постановлення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі (т.2, а.с. 216-221, т.4, а.с.41-47, 67-68, 83-87).

09.10.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційні скарги Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області та ОСОБА_1 , в яких вона зазначила, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційні скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим просила апеляційні скарги ОСОБА_1 та Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02.06.2020 року без змін (т.4, а.с.113-116, 125-123).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, відзиви на них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 також зазначила, що 01 серпня 2006 року між нею та АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 75610 швейцарський франків зі строком користування кредитними коштами до 02 серпня 2027 року зі сплатою 8,9 % річних за користування коштами протягом 30 днів.

В забезпечення вказаного зобов`язання між нею та АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладено іпотечний договір, відповідно до якого нею було передану вищевказану квартиру в іпотеку АКіБ «УкрСиббанк». Як зазначила позивач, кредитні зобов`язання нею виконувались відповідно до умов і графіку погашення кредиту.

Також позивач вказала, що жодних листів щодо неналежного виконання нею обов`язків на її адресу не надходило.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. зареєстрованого в реєстрі № 2028. Право власності на квартиру було зареєстроване в КП «Одеське МБТІ та РОН» 18 серпня 2006 року в книзі: 125доп-169, номер запису 1330, реєстраційний номер 15400099 (т.1, а.с.19-21).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає саме за цією адресою, що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі ОМР) за № Г1-25977 від 19 лютого 2019 року (т.1, а.с.18).

01 серпня 2006 року між АК « Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 у розмірі 75610,00 швейцарський франків, зі строком повернення до 02 серпня 2027 року (т.1, а.с.23-30).

У якості забезпечення грошових зобов`язань між ОСОБА_2 та АК «УкрСиббанк» був укладений Іпотечний договір від 01 серпня 2006 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (т.1, а.с.33-37).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 941 545,78 грн., яке залишалось без змін до 01.09.2020 року.

16 листопада 2015 року державним виконавцем Приморського районного управління юстиції Одеського обласного управління юстиції Саламахою В.В. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеса від 12 лютого 2015 року по виконанню вищевказаного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 941 545,78 грн. та в той же день була винесена постанова вказаного державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження (т.2, а.с.16).

В подальшому, а саме 10 травня 2018 року державний виконавець на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» провів опис і наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2006 року (а.с.33-звор.).

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 04 грудня 2018 року ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» ринкова вартість спірної квартири склала 662 400, 00 грн. (т.2, а.с. 48-53).

04 лютого 2019 року Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси направив до Одеської філії ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна, а саме вищевказаної квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.103-105, т.2, а.с.66).

01 квітня 2019 року відбулися електроні торги, за результатами яких квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_1 за 629 850,00 грн., про що 03 травня 2019 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси було складено акт (т.2, а.с.71-звор.).

14 травня 2019 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси винесено постанову про зняття арешту з реалізованого майна (т.2, а.с.75-77).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції вказав, що порядок реалізації арештованого майна передбачений Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016р. № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за № 1301/29431(далі - Порядок).

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України та ч.1ст. 215 цього Кодексу.

Суд зазначив, що відповідно до п. 2 розділу 2 Порядку (в редакції, яка діяла на момент проведення торгів) встановлено, що організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити, окрім іншого, відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність.

П. 8 розділу ІІІ Порядку визначено, що якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира або інше житлове приміщення, в інформації про майно додатково зазначаються:

розмір жилої та нежилої площі будинку, квартири, іншого житлового приміщення;

план приміщення (за наявності);

місце розташування;

відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір);

кількість поверхів будинку, поверх, на якому розташована квартира, інше житлове приміщення;

кількість кімнат, площа кожної кімнати;

інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди;

інформація про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення.

Суд обгрунтовано вказав, що стосовно зазначених позивачем порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, відповідно до ст. 57 ЗУ « Про виконавче провадження», а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.

Тобто дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

При цьому суд обгрунтовано послався на правову позицію, яка закріплена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції № 512/5 свідчить про те, що ними не встановлено порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплений такий спосіб реалізації майна шляхом його продажу на прилюдних торгах.

При цьому суд виходив із того, що державним виконавцем подано заявку на проведення реалізації належної на праві власності ОСОБА_2 квартири, характеристики якої не відповідають дійсності, оскільки відповідно договору купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року квартира АДРЕСА_1 складається із двох житлових кімнат, загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м. Однак, у заявці на реалізацію арештованого майна державного виконавця від 04 лютого 2019 року в графі «кількість кімнат» вказується одна кімната площа якої 28,8 кв.м» (т.1, а.с.104).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції також виходив із того, що доказів того, що організатором було повідомлено начальника відділу виконавчої служби про невідповідність заявки на реалізацію арештованого майна від 04 лютого 2019 року вимогам, які визначені Порядком, до суду не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, суд зазначив, що ця процедура полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

При цьому, суд обгрунтовано зазначив, що наведене узгоджується з нормами ч.4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Тобто суд виходив із того, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства, а саме: статей 203, 215 ЦК України - про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком.

Оскільки підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів, то суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійними електронних торгів з реалізації предмету іпотеки, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , які відбулись 01 квітня 2019 року та визнання недійсним свідоцтва від 17 травня 2019 року, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. зареєстроване в реєстрі за № 633, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на вищевказану квартиру підлягають задоволенню.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, для проведення виконавчих дій згідно ч. 1 ст. 20 залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - для визначення вартості арештованого майна.

18.12.2018 року до ВДВС надійшов Висновок про вартість майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , вартість описаного й арештованого майна становить 662 400,00 грн.

Саме зазначенемайно було передано на реалізацію.При цьому, були вказані:

відомості про іпотекодержателя: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», , вул. Романа Кармена, 21 «А», м. Одеса, на підставі: договору іпотеки від 01.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., реєстровий № 2036, номер запису про іпотеку 3544214;

відомості про боржника (Іпотекодавця): ОСОБА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

відомості про предмет іпотеки: двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., орган реєстрації КП «ОМБТІ та РОН», дата реєстрації 18.08.2006, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15400099;

відомості про проведення торгів: предмет іпотеки примусово реалізовано ДП «СЕТАМ» із застосуванням веб-сайту, передбаченого Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, за електронною адресою: https://setam.net.ua, електронна адреса лоту: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 395991 від 01.04.2019 по лоту № 334082 торги відбулися 01.04.2019. Дата та час початку торгів: 09:00 01.04.2019, дата та час завершення торгів: 18:00 01.04.2019.

Початкова (стартова ціна) предмета іпотеки: 662 400,00 грн., ціна продажу предмета іпотеки: 663 000,00 грн.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги № 389613 від 25.02.2019 ДП «СЕТАМ», переможцем визнано: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 , підстава визначення переможця - особлива ставка - 663 000,00 грн.

Кошти перераховані переможцем торгів:

33 120,00 грн - на рахунок Організатора торгів - ДП «СЕТАМ», як гарантійний внесок;

30,00 грн - на рахунок Організатора торгів - ДП «СЕТАМ», як додаткова винагорода;

629 850,00 грн - на рахунок Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Зазначені обставини виконані та підтверджуються Розпорядженням № 49365966 (т.2, а.с.41).

Таким чином, загальна сума коштів, сплачена переможцем електронних торгів, складає 663 000,00 грн., що відповідає ціні продажу предмета іпотеки на електронних торгах.

У відповідності до статті 47 Закону України «Про іпотеку» та пункту 2 розділу VII, пунктів 4, 5, 6, 7, 8 розділу X Порядку складено акт про реалізацію предмета іпотеки - двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., орган реєстрації - КП «ОМБТІ та РОН», дата реєстрації 18.08.2006, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 15400099, номер запису 1330 в книзі: 125доп-169.

Таким чином, реалізація предмета іпотеки відбулась у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», Інструкції з організації примусового виконання рішень, Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016.

Одним із способів захисту порушеного права згідно з частиною 2 статті 16, частиною 1 статті 215 ЦК України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1,3,5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі їх невиконання у добровільному порядку, зокрема щодо порядку виявлення майна, його опису та арешту, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Мінюсту від 02.04.2012 №512/5.

Приписами статей 48, 56 та 61 Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII унормовано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Судом першої інстанції не було враховано, що згідно протоколу проведення публічних торгів за № 395991 від 01 квітня 2019 року, продана квартира АДРЕСА_1 , складається із двох житлових кімнат, загальною площею 43,2 кв.м. (т.1, а.с.50, т.2, а.с.67-звор.).

Судом також не було враховано, що майно, включене до лота, виставленого на електронні торги, а саме спірна квартира, мала характеристику, як двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (т.1, а.с.112, 118).

Тобто, судом не було враховано, що виставлений ДП «СЕТАМ» на торги об`єкт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , є саме двокімнатною квартирою, вартістю 662 400, 00 грн., яка є ринковою вартістю, згідно Висновку ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» (т.2, а.с.48-53).

При цьому колегія суддів зазначає, що при оцінці вказаної кватири, остання оцінювалась, як двокімнатна, і всі інші характеристики цієї квартири відповідали дійсності, що підтверджується вищевказаним Висновком.

Що стосується дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду щодо прав дітей, які проживають та зареєстровані у вказаній квартирі, та які відсутні в якості додатку до заявки, то суд вказав, що всупереч вказаному Порядку, дані додатки не приєднувались.

Однак судом не було враховано, що доньці позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років, про що ОСОБА_2 особисто зазначила в своїх запереченнях на апеляційну скаргу Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Північного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (т.4, а.с.115-звор.), а також апеляційну скаргу ОСОБА_1 (т.4, а.с. 131), а тому вказана донька позивачки із вказаного часу є повнолітньою і дозволу органу опіки і піклування на реалізацію спірної квартири, не потребувалось.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу ч.1 ст. 650, ч.1 ст. 655 та ч.4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів».

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17, провадження № 12-128гс18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 639/4366/16-ц вказано, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 зроблено висновок, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 листопада 2017 у справі № 668/5633/14-ц.

Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку про те, що права ОСОБА_2 при здійсненні електронних торгів двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , які відбулися 01 квітня 2019 року, та за результатами яких вказана квартира була продана ОСОБА_1 за 629 850,00 грн., не були порушені.

Такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з того, що на торги була виставлена саме двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 у повному обсязі сплатила вищевказані грошові кошти в якості оплати за придбану квартиру, вартість вказаної двокімнатної квартири була встановлена на підставі висновку про її ринкову вартість, неповнолітні діти в цій квартирі не момент проведення електронних торгів зареєстровані не були.

Що стосується доводів позивача ОСОБА_2 про те, що вартість вказаної квартири була заниженою, то колегія суддів зазначає, що вказана вартість була встановлена на підставі вищевказаного Висновку про її ринкову вартість, встановлену ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» (т.2, а.с.48-53), і ця оцінка не була оскаржена в установленому законом порядку ОСОБА_2 .

Також безпідставними є доводи ОСОБА_2 з приводу того, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року, яким з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» було стягнуто кредитну заборгованість, було скасовано, оскільки зазначені обставини не відповідають дійсності. Дійсно вказане заочне рішення було змінено постановою Одеського апеляційного суду від 01.09.2020 року, однак сума заборгованості ОСОБА_2 була залишена і тим більше ця сума заборгованості існувала на день проведення електронних торгів 01 квітня 2019 року (т.4, а.с.132-134).

Навпаки зазначені обставини свідчать про те, що протягом більше 4-х років, а на даний час - протягом більше 7 років ОСОБА_2 кредитну заборгованість, яка встановлена судовими рішеннями, не погашає.

Судом також не було враховано, що за змістом ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Крім того, відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь заявників апеляційних скарг сплачені ними суми судового збору за подання апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Державного підприємства «Сетам» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2020 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3457,80 грн.(три тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2305,20 грн.(дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк», код ЄДРПОУ: 09807750, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2305,20 грн.(дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Державного підприємства «Сетам», код ЄДРПОУ: 39958500, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2305,20 грн.(дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.02.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра