Справа № 186/127/22
Номер провадження № 2/0186/153/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2022 року м. Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Лиман Н.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про скасування арешту з нерухомого майна,
04 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про скасування арешту з нерухомого майна.
09 лютого 2022 року позивач подав уточнену позовну заяву.
В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , придбав її за договором купівлі-продажу, посвідченим Павлоградською товарною біржею за №9/40 від 24 вересня 1997 року, у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Цей договір він зареєстрував 18 листопада 1998 року у Павлоградському БТІ, реєстровий номер №7-22.
З метою продажу квартири, 28 січня 2022 року звернувся до приватного нотаріуса, під час підготовки договору купівлі-продажу квартири з`ясувалося, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному Реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про арешт нерухомого майна - вищевказаної квартири, №4844081 від 20 квітня 2007 року приватним нотаріусом Мініною С.Я., на підставі ухвали б/н Першотравенського міського суду від 27 вересня 1995 року, власником житла вказана ОСОБА_2 . Нотаріусом роз`яснено, що для оформлення договору купівлі-продажу квартири слід зняти з нього арешт. Він не має жодних заборгованостей та виконавчих проваджень відносно нього. Звертався до відповідача з вимогою скасувати арешт з квартири, отримав відповідь, що у відділі відсутні будь-які виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 , однак арешт може бути скасований за рішенням суду.
Таким чином, на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.
Просить суд скасувати арешт з нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме з: квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалою б/н Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 1995 року, зареєстрований 20 квітня 2007 року о 15:11 годині в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4844081, приватним нотаріусом Мініною С.Я.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, в зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України та зі згоди позивача, при заочному розгляді справи.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що дійсно, 24 вересня 1997 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого, продали останньому двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Вказаний договір купівлі-продажу укладений Павлоградською товарною біржею за реєстровим номером 9/40-НДП.
Копією реєстраційного посвідчення Павлоградського БТІ №7-22 від 18 листопада 1998 року підтверджується, що вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №296825007 від 28 січня 2022 року підтверджується, що на вказане житлове приміщення накладено арешт на підставі ухвали б/н від 27 вересня 1995 року Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_2 . Архівний запис за №4844081 про заборону відчуження нерухомого майна внесено 20 квітня 2007 року о 15:11 годині приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я.
Довідкою Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 28 січня 2022 року №17-23/821 підтверджується, що станом на 28 січня 2022 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником по яких є ОСОБА_1 .
Довідкою Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 03 лютого 2022 року №17-23-27/984 підтверджується, що матеріали виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 на виконанні у відділі не перебувають та згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 03 лютого 2022 року до відділу не надходили.
Таким чином, на даний час на належне позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(даліКонвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Тобто, право приватної власності ОСОБА_1 є непорушним.
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «ОСОБА_3 та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Відповідно до положення ст. 47 Конституції України держава створює умови, за яких громадянин матиме змогу придбати житло у власність.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 30 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Статтями316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статями 386-393 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Згідно ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, позовні вимоги позивача про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4844081 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.3-710, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 316-320,321,328,386-393,722 ЦК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про скасування арешту з нерухомого майна - задовільнити.
Зняти арешт з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , за записом про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: обтяження №4844081 від 20 квітня 2007 року, внесеним приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною Світланою Яківною, накладений на підставі ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області б/н від 27 вересня 1995 року.
Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: С.А.Янжула.