ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1887/22 Справа № 208/8211/20 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова Н.М.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу реклами Кам`янської міської ради, виконавчого комітету Кам`янської міської ради про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Відділу реклами Кам`янської міської ради на предмет стягнення за рахунок бюджетних асигнувань моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями відповідача, що встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року залишено без змін, та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Позов мотивований тим, що незаконним рішеннями відповідача Відділу реклами Кам`янської міської ради про відмову у продовженні строку дії дозволі на розміщенням зовнішньої реклами у м. Кам`янське та нерозглядом його заяви про продовження терміну на розміщення зовнішньої реклами завдано моральну шкоду позивачеві, як фізичній особі-підприємцю, яку він оцінює 300 000 грн., а незаконним рішенням Виконкому Кам`янської міської ради завдано моральну шкоду позивачеві, як фізичній особі-підприємцю, яку він оцінює 100 000 грн., за відшкодуванням яких наразі позивач звернувся до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року закрито провадження з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснено ОСОБА_1 його право звернутися до суду з даним позовом в порядку господарського провадження, для захисту його прав як фізичної особи-підприємця до господарського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали в частині закриття провадження у справі та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для закриття провадження у справі відсутні, а моральна шкода підлягає стягненню в порядку цивільного судочинства як розгляд спірних цивільно-правових відносин, які склались між сторонами.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Закриваючи провадження в даній справі суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а мають вирішуватись господараським судом за правилами господраського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати

між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних

видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність юрисдикції суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Судом встановлено, що позивач звертається до суду як фізична особа-підприємець, до органу владних повноважень з предметом спору відшкодування моральної шкоди, яку зазнав позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець.

Так, згідно до ч. 5 ст. 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Вирішуючи питання про віднесення даного спору до цивільного або господарського судочинства, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

П. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Також, суд першої інстанції вірно застосував правову позицію Верховного Суду викладену у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №454/1675/16, згідно до якої зазначено, що Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК, ГК, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У ст.2 ГК передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію ст.4 ГПК.

Та, як зазначено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №454/1675/16, враховуючи що суб`єктом господарської діяльності заявлено вимоги до суб`єкта владних повноважень лише про відшкодування моральної шкоди, завданої діями суб`єкта владних повноважень. Така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадає під дію ст.4 ГПК, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Таким чином, виходячи з суб`єктного складу сторін, як суб`єкту владних повноважень та фізичної особи-підприємця, предмету позову відшкодування моральної шкоди, яку зазнав позивач здійснюючи підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, судом першої інстанції, з чим повністю погоджується і колегія суддів, встановлено, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так як пов`язані із господарською діяльністю позивача, як фізично- особи-підприємця.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, колегія приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства як такий, що пов`язаний зі здійсненням позивачем його підприємницької діяльності, зокрема, з питаннями порушення його прав, як фізичної особи-підприємця органами владних повноважень, що призвели до завдання шкоди/збитків.

Колегія звертає увагу, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, має можливість звернутись з відповідним позовом в порядку господарського судочинства до господарського суду, як вірно на це вказав суд першої інстанції.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

керуючись ст.ст.367, 375, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

Н.М. Макаров