справа №176/134/22
провадження №2/176/268/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді КУЧМИ В.В.,

з участю секретаря с/з ПЕТРЕНКО Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Жовті Води, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

13.01 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, де просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 12975,98 грн. Стягнути судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 лютого 2020 року, вона звернулась до ОСОБА_3 з проханням позичити їй грошові кошти у розмірі 15000 грн. за умови повернення цих коштів до 30 грудня 2020 року. Саме на цих умовах вони і уклали усний договір позики в результаті чого на підтвердження передачі грошових коштів за цим договором позивач власноруч написала розписку і отримала грошові кошти. При поверненні коштів взятих у борг у ОСОБА_3 позивачка переплутала цифри номеру картки та у період з вересня 2020 року по листопад 2020 року на картку ОСОБА_2 помилково перерахувала суму у розмірі 12975, 98 грн. З відповідачем вона особисто не знайома, ніяких договорів з ним не укладала, а тому жодних підстав для переахування коштів не існувало. Коли зрозуміла, що кошти перераховувала не на той рахунок, 08 грудня 2021 року звернулася до відповідача з вимогою про повернення помилково отриманих грошових коштів, яка останнім була отримана 24 грудня 2021 року. Але станом на сьогоднішній час відповідач кошти їй не повернув, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.02.2022 року від повноважного представника відповідача, адвоката Кравинської Ю.В. надійшов відзив на позов, до якого додано клопотання, де остання просить витребувати у ОСОБА_3 оригіналу розписки від 10.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 взяла в борг, а ОСОБА_3 позичила грошові кошти в сумі 15000,00 грн. Призначити у даній справі судово-технічної експертизи, на вирішення якої поставити наступне питання: Чи відповідає час виконання рукописного тексту розписки від 10.02.2020 року даті, вказаній у даному документі? Якщо ні, то яка мінімально та максимально можлива давність виконання рукописного тексту наданої на дослідження розписки від 10.02.2020 року.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що наведена позивачкою історія у позовній заяві не є дійсними обставинами з огляду на наступне. З 23.07.2019 року по 25 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ З ІІ «ЄВРОБУС». Як в період роботи відповідача у даній організації, так і на даний час в трудових відносинах з ТОВ З ІІ «ЄВРОБУС» перебуває і позивачка про що свідчить зазначення позивачкою у її позові адреси листування АДРЕСА_1 , яка одночасно є адресою реєстрації та фактичного місцезнаходження юридичної особи ТОВ З ІІ «ЄВРОБУС». Таким чином відповідач спростовує судження позивачки про те, що вона не знайома з відповідачем. Відповідач, будучи водієм, здавав позивачці документи за результатами рейсів. Кошти, які наразі позивачка вимагає стягнути, якщо і були отримані відповідачем ( не мають технічної можливості перевірити, тому не можуть ні підтвердити, ні спростувати факт надходження коштів), не підлягають поверненню, в тому числі згідно зі ст. 1212 ЦК України. Представник відповідача також вважає, що позивачкою мають бути надані докази, що остання зверталась до відділення банку з заявою про відкликання переказу, після того як з`ясувала, що кошти переказувала помилково на інший рахунок. Натомість позивачка кілька раз виконувала операцію по переказу коштів, бачила прізвище ім`я та по батькові отримувача коштів, але жодного разу не звернулась до банку про відкликання переказу і лише у 2022 році звернулась про повернення коштів. При чому одночасно звертається про повернення коштів і з дружини відповідача.

Ухвалою від 23 лютого 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , про витребування письмових доказів та призначення судово-технічної експертизи по даній справі, відмовлено з підстав, викладеній у даній ухвалі.

14.03.2022 року від представника позивача, адвоката Караканової Т.В. до суду надійшла відповідь на відзив, де остання спростовує твердження відповідача, про те, що позивачка перебуває у трудових відносинах з ТОВ З ІІ «ЄВРОБУС» та зазначає, що остання не отримувала ніяких документів від відповідача за результатами рейсу. Позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , яка звернулась до адвоката Караканової Т.В., остання в свою чергу надає правову допомогу м. Дніпро, Лоцманський узвіз, б. 8 та для отримання кореспонденції по справі та зручності була зазначена дана адреса. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони були знайомі, що між ними укладались договори тощо. Заперечення відповідача ґрунтуються лише на припущеннях. Більше того, представник позивача, просить звернути увагу суду на те, що відповідач не заперечує факт отримання від позивача коштів у розмірі 12975,98 грн. та не зазначає (на його думку) на підставі чого у період з вересня 2020 року по листопад 2020 року отримував грошові кошти від позивачки. Крім того, представник позивача зазначає, що позивачка мала можливість до списання платежу з рахунку відкликати з банку. Після списання коштів, позивачка надсилає неналежному отримувачеві вимогу повернути суму переказу, що нею й було виконано при виявленні. Відповідач, у свою чергу не звернувся до банку з повідомленням про отримання помилково перерахованих коштів від невідомої особи та не відреагував на вимогу позивачки про повернення помилково отриманих коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до банківських чеків АТ КБ «ПриватБанк», копії яких містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 перерахувала на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 кошти на загальну суму 12975,98 грн., а саме:

-26 жовтня 2020 року 4990,99 грн.;

-17 вересня 2020 року 998,00 грн.;

-16 листопада 2020 року 998,00 грн.;

-15 жовтня 2020 року 998,00 грн.;

-26 жовтня 2020 року 49990,99 грн. (а.с.9-13)

У своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначила, що дані кошти були призначені громадянці ОСОБА_3 , а не відповідачу, оскільки позивачка була винна їй кошти відповідно до розписки від 10.02.2020 року. (а.с.17) Кошти ж на рахунок відповідача вона перерахувала помилково, переплутавши цифри номеру картки. Однак, з відповідачем вона особисто не знайома, ніяких договорів з ним не укладала, а тому жодних підстав для перерахування коштів не існувало.

08 грудня 2021 року позивачка ОСОБА_1 на адресу відповідача направила претензію про повернення безпідставно отриманих коштів, де повідомила свій розрахунковий рахунок та вимагала у семиденний термін з моменту отримання претензії здійснити перерахунок коштів у сумі 12975,98 грн. (а.с.14-16)

Однак, дана претензія була відповідачем ОСОБА_2 , проігнорована.

Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями п. 2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначеній строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц, згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частин 1, 5-7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач, заперечуючи щодо позовних вимог позивачки, не надав суду доказів того, що він особисто був знайомий з останньою, що між ними існували будь-які договірні відносини, або боргові зобов`язання, не спростував факт отримання ним від позивачки коштів у сумі, яку зазначила позивачка у своєму позові. Заперечення відповідача ґрунтуються лише на припущеннях, а твердження відповідача, що він з позивачкою працював ТОВ З ІІ «ЄВРОБУС» та здавав останній документи за результатами рейсів не може свідчити про те, що остання в силу своїх трудових обов`язків була зобов`язана зі свого особистого рахунку перераховувати кошти на рахунок відповідача. До того, ж позивачка заперечує той факт, що вона працювала у даній організації, зворотного суду не доведено. Матеріалами справи не встановлено існування зобов`язальних (договірних) відносин між сторонами.

Судом не беруться до уваги твердження відповідача про те, що позивачка при перерахуванні коштів бачила прізвище, ім`я та по-батькові отримувача коштів та на підтвердження помилковості перерахування коштів на його рахунок, повинна надати докази, що вона зверталась до відділення банку з заявою про відкликання переказу, або мала намір здійснити зворотну операцію з наступних підстав.

З аналізу положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492, вбачається, що власник поточного рахунку самостійно розпоряджається коштами, які на ньому розміщено, та може зняти з цього рахунку суму, що не перевищує фактичний залишок.

Приписами ст. 1071 ЦК України також передбачено списання грошових коштів з рахунка клієнта, яке може мати місце на підставі розпорядження клієнта або без нього на підставі рішення суду та у випадках встановлених договором між банком та клієнтом.

ОСОБА_2 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та розпорядником карткового рахунку, тому лише за його заявою (розпорядженням) Банк може здійснювати списання коштів з його рахунку. Крім того позивачка зазначала у відповіді на відзив, що не звертала уваги на прізвище ім`я та по батькові отримувача коштів, оскільки вважала, що усе робить правильно. Лише після усного звернення ОСОБА_3 до неї з вимогою про повернення коштів по договору позики, вона надала останній квитанції в підтвердження виконання договору, а та в свою чергу звернула увагу, що кошти перераховані не на її рахунок.

Таким чином, стороною відповідача не доведено і судом не встановлено наявності між сторонами правовідносин, які б слугували передбаченою законом підставою для набуття відповідачем прав на грошові кошти. Відповідач не заперечував факту отримання коштів від позивачки.

Підсумовуючи вищевикладене, підстав вважати, що між сторонами у справі було укладено в будь-якій (усній, письмовій) формі правочин (у тому числі досягнуто згоди та домовленості стосовно їх істотних умов), що були правовою підставою для отримання відповідачем коштів, суд не вбачає.

Аналізуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача, яке не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки наявності договірних або деліктних відносин між сторонами судом не встановлено, адже спірні кошти набуті відповідачем за рахунок позивача, з яким вона не пов`язана договірними правовідносинами щодо цих коштів, без правової підстави на те, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.

Таким чином, права позивачки ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом задоволення позову до теперішнього володільця коштів з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплаченого останньою за подання позовної заяви.

Керуючись ст.2,12,13,81,141,258,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованої проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 12975 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованої проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА