Справа №601/2811/21
Провадження № 2/601/110/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

з участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника ОСОБА_3 - адвоката Булави О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом служби у справах дітей Кременецької міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: КУ "Центр надання соціальних послуг" Кременецької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року служба у справах дітей Кременецької міської ради, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: КУ «Центр надання соціальних послуг» Кременецької міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із ними, однак, відповідачі свідомо нехтують батьківськими обов`язками, ухиляються від виховання та навчання дитини, не проявляють щодо нього батьківської турботи, не цікавляться його життям та здоров`ям, не утримують матеріально. Стосунки в сім`ї негативні, часто виникають конфлікти, батько та мати зловживають алкоголем та жорстоко поводяться із своїм малолітнім сином. 22.10.2021 до Кременецького РВП надійшло звернення про те, що ОСОБА_3 побила свого малолітнього сина ОСОБА_5 , після чого останній був направлений в Кременецьку опорну лікарню, де черговий лікар дитячого відділення лікарні встановив діагноз при госпіталізації - поверхнева травма інших частин голови. З лікарні малолітнього ОСОБА_5 забрала баба ОСОБА_6 .

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 21січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відзив на позов від представника відповідачки адвоката Булави О.П. надійшов 14.03.2022, в якому просить поновити пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки довірителька звернулась у Кременецький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги 07.02.2022. Крім того, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки твердження позивача, що відповідачка ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками є необгрунтованими. Відповідачка ОСОБА_3 заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, спиртного вона не вживає, дитину старається забезпечити всім необхідним, любить свого сина та не вбачає підстав для примусового розриву її реальних зв`язків з ним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених в позові.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Булава О.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позов. Крім того, ОСОБА_3 суду пояснила, що дуже любить свого сина, намагається займатися його розвитком, вчить його алфавіту, забезпечує його всім необхідним. Спиртні напої вона не вживає. За місцем проживання наведено порядок, дитина чиста, має достатньо одягу. Щодо випадку коли її син опинився в лікарні то пояснила, що 22.10.2021 вона з чоловіком дуже посварилася і він її вдарив та попхав. Позаду неї біг син ОСОБА_5 і вона впала на нього, в результаті чого дитина отримала травму голови. Чоловік зразу ж викликав швидку, але не дочекавшись її, обоє завезли сина на таксі в Кременецьку РКЛ для огляду. Просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що дуже любить свого сина, надає матеріальну допомогу. Спиртні напої не вживає. За місцем проживання наведено порядок, дитина чиста, має достатньо одягу. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи КУ «Центр надання соціальних послуг» Кременецької міської радив у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2017 року.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 05.11.2016 в Кременецькому МВ ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Із позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду є те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_4 , яке проявляється у тому, що без поважних причин не піклуються про його фізичний, духовний розвиток, навчання, здоров`я, зокрема, не забезпечують необхідного харчування та жорстоко поводяться з дитиною, а саме 22 жовтня 2021 року син потрапив в лікарню з поверхневими травмами інших частин голови.

Відповідно до інформації, що міститься в акті обстеження умов проживання дитини від 01.07.2021, складеного працівником служби у справах дітей та інспектором ювенальної превенції, малолітній ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_1 з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бабою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В будинку брудно, гігієна не підтримується, продукти харчування наявні, але не в придатному для споживання стані. Наявне окреме ліжко, постільна білизна брудна, іграшок для розвитку мінімум, садочок не відвідує. Мати та батько не працюють, стабільно вживають алкоголь, не дбають про дитину та про її фізичний та духовний розвиток.

Відповідно до інформації, що міститься в акті обстеження умов проживання дитини від 23.10.2021, складеного працівником служби у справах дітей та інспектором ювенальної превенції, малолітній ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_1 з матір`ю ОСОБА_3 , 1987 року народження, батьком ОСОБА_2 , 1987 року народження, бабою ОСОБА_7 , в будинку брудно, гігієна не підтримується, холодно, продукти харчування не придбанні для вживання. Наявне окреме ліжко, ігри, одяг, взуття. Мати та батько стабільно вживають алкоголь, 22.10.2021 матір побила дитину після чого ОСОБА_5 забрала швидка в Кременецьку РКЛ.

З повідомлення № 14793 від 23.10.2022 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області до служби дітей Кременецької міської ради вбачається, що в 22.10.2021 в Кременецький РВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 23.10.2021, батьки жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками, ухиляються від покладених на них батьківських обов`язків.

З письмових пояснень ОСОБА_6 від 25 жовтня 2021 року вбачається, що 22.10.2021 її зателефонували працівники поліції і повідомили, що її невістка побила онука ОСОБА_4 , після чого вона викликала таксі і поїхала в лікарню, звідки забрала онука до себе додому в с. Жолоби Кременецького району.

Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 28 жовтня 2021 року відібрано малолітнього ОСОБА_4 від батька та матері, і влаштовано в сім`ю баби ОСОБА_6 .

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 від 28.10.2021 вбачається, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 є доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до частини першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статтею 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (роз`яснення надані у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді прав про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не піклуються про свого сина ОСОБА_4 , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення батьківських прав, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі хочуть піклуватися про дитину та бажають її виховувати.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

З урахуванням наведеного, суд вважає про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки позивач не довів та в судовому засіданні не встановлено наявності такого обов`язкового елементу, як вина батьків в умисному ухиленні від виконання ними батьківських обов`язків та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачами, які б свідчили про їхнє ухилення від виховання своєї дитини. Тяжке матеріальне становище сім`ї є обставиною, що свідчить про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачами їхніх батьківських обов`язків, що спричинило неналежне піклування про дитину.

Виходячи із забезпечення найкращих інтересів дитини, заперечення відповідачів щодо позбавлення їх батьківських прав, свідчить про те, що батько та мати усвідомили свою поведінку і мають намір і надалі виховувати сина, забезпечуючи його всім необхідним. Тому суд вважає за доцільне зберегти зв`язки малолітнього ОСОБА_4 із сім`єю (батьком, матір`ю), що забезпечить його розвиток у безпечному та стійкому середовищі, яке не є неблагополучною, надавши відповідачам шанс виправитись, застосувавши до них застереження, що у разі продовження ухилення їх від обов`язків по вихованню сина, вони можуть бути позбавлені батьківських прав відносно ОСОБА_4 .

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення, або у відмові у позові щодо позбавлення одного із батьків батьківських прав.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року, у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є сталою.

Доводи представника позивача про те, що відповідачі часто бувають у стані алкогольного сп`яніння, не займаються вихованням сина та жорстоко поводяться з ним суд до уваги не бере, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

При цьому суду позивачем в позовній заяві не вказано опікуна, якого можна було б призначити в разі позбавлення дитини батьківського піклування. Відповідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, а в задоволенні позову відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, ст. 4, 12, 13, 79-81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові служби у справах дітей Кременецької міської ради, в інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача КУ "Центр надання соціальних послуг" про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , контроль за виконанням ОСОБА_3 , ОСОБА_2 батьківських обов`язків на службу у справах дітей Кременецької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: служба у справах дітей Кременецької міської ради, місцезнаходження вул. Шевченка, 67 м. Кременець Тернопільської області.

Відповідачка: ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 .

Третя особа: КУ «Центр надання соціальних послуг» Кременецької міської ради, місцезнаходження вул. Шевченка, 56 м. Кременець Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 24 березня 2022 року.

Головуюча