ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу в режимі відеоконференції в системі EASYCON за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої адвокатом Єфімовою Ларисою Яківною на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2019 року, яке постановлено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 серпня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна із незаконного володіння у добросовісного набувача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником транспортного засобу «Skoda Super B», сірого кольору, 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , з державним номерним знаком НОМЕР_2 . Під час, його тривалого перебування за кордоном, а саме - 03.08.2018 року ОСОБА_4 , який є сином дружини позивача, скориставшись відсутністю матері та вітчима, заволодів документами ОСОБА_1 , виготовив підроблений паспорт, у якому були зазначені особисті дані позивача та шляхом підробленої довіреності переоформив даний автомобіль на ОСОБА_2 .

Згоди на відчудження належного йому транспортного засобу позивач не надав.

16.10.2018 року викрадений автомобіль під керуванням ОСОБА_2 затримано співробітниками поліції у м. Кривий Ріг тимчасово вилучено у ході огляду та поміщено на автомайданчий Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області.

Просив суд визнати за ним право власності на автомобіль «Skoda Super B», сірого кольору, 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , з державним номерним знаком НОМЕР_2 та витребувати його із незаконного володіння у добросовісного набувача.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2019 року , яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року залишено без змін, ОСОБА_1 , відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги, що позивач ОСОБА_1 не мав наміру відчужувати автомобіль, при оформленні довіреності був відсутній на території України, дані, зазначені у довіреності, не відповідають оригіналу його паспорта, фото паспортного документа, яке використовувалось при виготовленні довіреності, є таким, що не відповідає зображенню оригінального паспорта.

Досудовим слідством у кримінальному провадженні № 0002170 встановлені обставини шахрайського заволодіння належним йому автомобілем, у той час як він перебував за межами України.

Крім того, суд першої інстнації не звернув уваги, що 03 грудня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, та оголошено його у розшук.

Факт того, що ОСОБА_5 переховується від слідства, що унеможливлює передачу справи до суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Вважає, що позивач ОСОБА_1 має всі правові підстави щодо витребування належного йому автомобіля із незаконного чужого володіння.

Заслухавши суддю-доповідача, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Єфімова Л.Я., яка в режимі он-лайн на відеозв`язку підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19 червня 2009 року ОСОБА_1 придбав та 24 червня 2009 року зареєстрував автомобіль «Skoda Super B», сірого кольору, 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . ( а.с. 8).

03.08.2018 року автомобіль «Skoda Super B», сірого кольору, 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , з державним номерним знаком НОМЕР_2 , в Регіональному сервісному центрі МВС в Одеській області перереєстровано на ОСОБА_3 ( а.с. 27).

08 серпня 2018 року вказаний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_6

09 серпня 2018 року від дружини позивача ОСОБА_7 надійшла заява до Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якій вона просить прийняти міри щодо її сина ОСОБА_5 , який в період з березня по липень 2018 року, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів автомобілем марки «Skoda Super B», сірого кольору, 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим спричинив їй майнову шкоду ( а.с. 12).

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О. М. із заявою про скасування довіреності від 03 серпня 2018 року, зареєстрованої у реєстрі за № 2824, та довіреності від 30 липня 2018 року, зареєстрованої у реєстрі за № 2750, на ім`я ОСОБА_5

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранської А. М. із заявою про скасування довіреності від 30 липня 2018 року, зареєстрованої у реєстрі за № 5000, на ім`я ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. скасовано довіреність, від 30.07.2018 року зареєстровану в реєстру за № 5000, на ім`я ОСОБА_5 ( а.с. 18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів шахрайського заволодіння його автомобілем.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає.

За змістом частини першої статті 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтю 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України передбачено, що, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Добросовісне придбання в розумінні статті 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

ЦК України передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як віндикація.

Віндикація це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Відтак особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом, позивач наполягав на тому, що спірне майно вибуло з його власності поза його волею, оскільки довіреності, на підставі яких відчужений належний йому автомобіль, він не видавав, адже станом на час їх видачі він перебував за межами України.

Як вбачається з матеріалів справи 09 серпня 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_1 у період із березня 2018 по 11 серпня 2018 року був відсутній на території України, що підтверджується відповідними відмітками у закордонному паспортному документі, отже перереєструвати транспортний засіб 03 серпня 2018 року у місті Одесі він не міг, а як і не міг у цей день оформити довіреність.

У липні 2018 року у громадянина ОСОБА_5 , більш точного часу слідством не встановлено, виник злочинний план, направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки «SKODA Super Elegance» 1,8 TSI/ НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2009 року випуску, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , ОСОБА_1 .

Так, приступивши до реалізації свого злочинного плану, направленого на власне незаконне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисний мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 вступив у злочинну домовленість з невстановленою слідством особою, яка 30 липня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О. М. від імені ОСОБА_1 , який на той час перебував за кордоном, надав паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_1 та оформив довіреність на ОСОБА_5 з правом користування та розпорядження вказаним автомобілем, яку посвідчено приватним нотаріусом Ярош О. М.

На підставі зазначеної довіреності від 02 серпня 2018 року ОСОБА_5 в ТЦС 5141 відновив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «SKODA Super Elegance» 1.8, д/н НОМЕР_5 , як втрачене та отримав нове свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 на вказаний автомобіль.

Надалі 03 серпня 2018 року невстановленою особою було повторно оформлено довіреність на ОСОБА_5 , у якій зазначено нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, ОСОБА_5 , отримавши довіреність на право користування та розпорядження автомобілем, разом із невстановленою особою, проник до гаражного приміщення № НОМЕР_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якому перебував автомобіль «SKODA Super Elegance», та незаконно заволодів ним з метою його відчуження і цього ж дня, 03 серпня 2018 року, ОСОБА_5 знайшов покупця, яким виявився ОСОБА_3 , та продав автомобіль ОСОБА_3 .

03 грудня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди.

Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУПН в Одеській області від 03 грудня 2018 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період із березня 2018 року по 11 серпня 2018 року був відсутній на території України, що підтверджується відповідними відмітками у закордонному паспортному документі, даний факт свідчить про те, що ОСОБА_8 не міг перереєструвати транспортний засіб 03 серпня 2018 року у місті Одесі, як і не міг оформити вказану довіреність.

При цьому суд залишив поза увагою, що у довіреності від 30 липня 2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси як власника перед усіма фізичними та юридичними особами, у тому числі і з питань продажу та підписання договорів у регіональному сервісному центрі при МВС України, з усіх питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо розпорядження та експлуатації належним йому на праві особистої власності автомобілем, зазначений паспорт ОСОБА_1 - серія НОМЕР_9 , виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 23 грудня 2016 року (а. с. 23, т. 1), у той час як згідно з копією паспорта ОСОБА_9 , яка міститься в матеріалах справи (а. с. 9, т. 1), паспорт виданий Київським РВ ОМУ ГУДМС України в Одеській області 09 липня 2009 року, серія НОМЕР_10 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що автомобіль «SKODA Super Elegance» 1.8, д/н НОМЕР_5 , вибув із власності ОСОБА_1 поза його волею, оскільки, він не видавав довіреності на ім`я ОСОБА_5 на продаж даного автомобіля, у зв`язку з чим, автомобіль підлягає витребуванню у ОСОБА_2 , який придбав автомобіль за відплатним договором та є добросовісним набувачем.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог .

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц вказано, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009(у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 59Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Таким чином на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Крім того, з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, згідно з п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, понесені позивачем за подачу позовної заяви в розмірі 3354,20 грн.(том 1 а.с. 34-36) та за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в сумі 4550,15 грн. (том 1 а.с.176), що в сумі становить 7904 грн.35 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна із незаконного володіння у добросовісного набувача - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб, автомобіль «SKODA Super Elegance» 1,8 TSI/ НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ), 2009 року випуску.

Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_11 , автомобіль марки «SKODA Super Elegance» 1,8 TSI/118kW6G, кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ), 2009 року випуску .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі - 6000 ( шість тисяч) гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 7904 (сім тисяч дев`ятсот чотири) гривень 35 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: