Романівський районний суд Житомирської області
31 березня 2022 року смт. Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,-
В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про визнання недійсним договору про відчуження транспортного засобу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 від 27 липня 2021 року.
Позов мотивований тим, що позивач та ОСОБА_2 під час шлюбу у квітні 2018 року на підставі договору купівлі-продажу придбали автомобіль Opel Vectra (реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , рік випуску 2003, сірого кольору), який було оформлено на останнього. 27 липня 2021 року ОСОБА_2 без згоди позивача відчужив спірний транспортний засіб ОСОБА_3 . Вказаний правочин виходить за межі дрібного побутового, позивач не надавала згоди на реалізацію автомобіля, тому він є недійсним.
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
15 березня 2022 року Романівським районним судом Житомирської області постановлено ухвалу, згідно якої вирішено перейти від розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Після відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - автомобіль марки Opel модель Vectra (реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_2 , рік випуску 2003, сірого кольору).
Заява обґрунтована необхідністю тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідачів з метою ефективного захисту її прав як співвласника транспортного засобу.
Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.
Викладені у заяві про забезпечення позову обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може порушити ефективний захист її прав та охоронюваних законом інтересів.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити ефективний захист позивача. Невжиття такого заходу забезпечення позову призведе до виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.
Суд зауважує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і не передбачають вирішення спору по суті та виключають у даному випадку завдання власнику рухомого майна будь-яких збитків та порушення його прав, натомість спроможні запобігти порушенню прав позивача. Накладення арешту на спірний об`єкт рухомого майна унеможливить його відчуження та завідомо убезпечить інтереси обох сторін спору й забезпечить збалансованість інтересів сторін рівним чином, до ухвалення остаточного рішення по цій справі.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне вжити захід забезпечення позову, який є співмірними із заявленими позовними вимогами.
Водночас слід зазначити, що на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно частини 3 статті 154 ЦПК України.
Керуючись статями 149-150, 153 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки Opel, модель - Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_2 , рік випуску 2003, сірого кольору, що належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суддя М.В. Ковальчук