Справа № 676/4308/21
Номер провадження 2/676/340/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання - Сопрун С.В.

позивача-відповідача - ОСОБА_1

представника позивача-відповідача - ОСОБА_2

відповідачки-позивачки - ОСОБА_3

представника відповідачки-позивачки - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/4308/21 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , про визнання права особистої приватної власності на майно, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В :

20.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особистої приватної власності на квартиру.

Ухвалою суду від 23.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

16.08.2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до неї.

05.10.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який представляє інтереси на підставі ордера серія ВХ № 1022999 від 19.01.2022 року подав відзив на зустрічний позов.

28.10.2021 року ОСОБА_3 подала заперечення на відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 01.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, про що повідомлено учасників справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що в листопаді 2001 року між ним та ЖБК № 55 «Цементник» було укладено договір на дольову участь в будівництві житла, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . В подальшому ЖБК було реорганізовано в ОСББ «Моноліт-55». Вказане будівництво було завершено в червні 2005 року, тому повний розрахунок за побудовану квартиру потрібно було провести до його завершення, тобто до 30.06.2005 року.

В лютому 2006 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , а у листопаді 2006 року оформив свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Тобто, вищевказана квартира набута ним за належні йому особисто кошти до реєстрації шлюбу,а правовстановлюючий документ на неї було оформлено вже після реєстрації шлюбу.

Участі у фінансуванні дольової участі в будівництві квартири дружина не приймала. Вважає себе одноосібним власником, так як квартира придбана ним за особисті кошти та до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 19.03.2010 року шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано.

На даний час постало питання про відчуження спірної квартири, але так як свідоцтво про право власності на неї було видано в період шлюбу, нотаріус вимагає згоду відповідачки, як колишньої дружини. Проте, ОСОБА_3 відмовляється від дачі такої згоди. Тому, він вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 і просить їх задовольнити.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 до неї про визнання права особистої приватної власності на квартиру, не визнала і звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя. При цьому вказує, що 27.02.2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 . Колишній чоловік дійсно був членом кооперативу, але кошти на її будівництво вони вносили під час спільного проживання. Крім того, надала дозвіл на оформлення права власності на виплачену кооперативну квартиру, як дружина. Тому спірна квартира не може бути особистою власністю ОСОБА_1 . Згоду на продаж квартири у нотаріуса вона написала 15.07.2021 року, але в подальшому, коли їй було роз`яснено її право, в той же день подала заяву про скасування попередньої заяви. Просить суд в позові ОСОБА_1 відмовити, а її позов задовольнити, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка представляє інтереси на підставі ордера ХМ № 039300 від 11.08.2021 року, в судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительки і просить суд, задовольнити позов ОСОБА_3 , в позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, пояснення свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 15.11.2006 року виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії № СВ № 845272, № 12523948 від 15.11.2006 року, ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

При зверненні до нотаріуса з приводу відчуження вказаної квартири, постало питання про надання згоди колишньої дружини ОСОБА_3 , оскільки свідоцтво про право власності на квартиру було видано під час шлюбу.

Проте, з копії договору № 9 на дольову участь в будівництві житла від 01.11.2001 року вбачається, що між ЖБК № 55 «Цементник-2» та ОСОБА_1 було укладено договір дольової участі в будівництві житла - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ОСББ Моноліт-55, яке перетворено після реорганізації ЖБК, виданої члену ОСББ ОСОБА_1 , пайові внески по сплаті за будівництво вищевказаної однокімнатної квартири з початку будівництва до його завершення до 30.06.2005 року, сплачені в повному обсязі і становлять 18630.00 грн.

ОСОБА_3 вказує, що дійсно членом ЖБК-55 «Цементник-2» був її колишній чоловік ОСОБА_1 , вартість квартири станом на 01.10.2006 року складала 17730.60 грн., а кінцевий розрахунок за неї було проведено 30 вересня 2006 року, тобто після реєстрації їхнього шлюбу, який мав місце 27.02.2006 року. Крім того, відповідачка-позивачка вказує, що давала дозвіл на оформлення права на виплачену кооперативну квартиру, як дружина.

З архівного Витягу рішення Кам`янець-Подільської міської ради № 53/04-09 від 12.08.2021 року, вбачається, що в рішенні виконавчого комітету № 2230 від 09.11.2006 «Про оформлення права власності на виплачені кооперативні квартири» в списку осіб, яким видаються свідоцтво на право власності на кооперативну квартиру під АДРЕСА_2 вказано ОСОБА_1 ,

Згідно з записом в реєстровій книзі БТІ за № 58-23 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 14.11.2006 року, що підтверджується довідкою КП «Кам`янець-Подільське МБТІ» № 360 від 10.08.2021 року.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4108 від 09.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 10.10.2018 року по даний час. Ніколи не була зареєстрована в спірній квартирі АДРЕСА_1 .

Судом не здобуто, а відповідачкою-позивачкою не надано доказів на підтвердження фінансування належними їй коштами квартири АДРЕСА_1 , в період з 27.02.2006 року - дня укладення шлюбу з ОСОБА_1 по 15.11.2006 року отримання позивачем-відповідачем, свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру., з чітким визначенням призначення платежу, а саме оплати коштів за Договором на дольову участь в будівництві житла № 9 від 01.11.2001 року.

При цьому слід зазначити, що фінансування будівництва спірної квартири та сплата членських внесків членом кооперативу є різними за змістом цільового призначення платежами та їх використання ЖБК.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок,- батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 пояснив,що він був головою кооперативу в будинку по АДРЕСА_4 і підтвердив,що з 2001 року пайові внески на спірну квартиру до закінчення будівництва будинку ,тобто до червня 2005 року вносив його син ОСОБА_7 , а на момент одруження в лютому 2006 року,діти перейшли жити в квартиру,в якій вже було зроблено ремонт,та були наявні меблі . Невістка ніякої участі в оплаті пайових внесків за цю квартиру не приймала. Коли проживали разом,платили тільки комунальні послуги. Щодо видачі свідоцтва про право власності лише в листопаді 2006 року,то документи готувалися почергово на квартири,а тому були виготовлені після здачі будинку в експлуатацію. В даному будинку мешканці отримали свідоцтва у різні дати.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який його спростовує.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114 цс20).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактором придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті такого майна.

Статус спільної сумісної власності визначаються такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі № 204/5407/17 (провадження № 61-17702св19).

Частиною 3 ст. 12, ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку ОСОБА_3 посилається на п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельний кооператив» № 9 від 18.09.1987 року, який передбачав, що пай внесений подружжям в ЖБК в період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а після виплати пайового внеску-квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Із наданих ОСОБА_3 архівних документів встановлено,що ОСББ «МОНОЛІТ-55» було зареєстровано як юридичну особу 14.04.2006 року.

Відповідно змін до Статуту ОСББ вказано п.1.1 ОСББ створено у відповідності до рішення установчих зборів від 2.08.2005 року шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу-55 «Цементник».

Відповідно до заяви від 31.10.2001 року ОСОБА_1 став членом ЖБК.

27.02.2006 року сторони зареєстрували шлюб.

19.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано,а ОСОБА_3 звернулася лише із зустрічним позовом 16.08.2021 року.,посилаючись на довідку про кінцевий розрахунок за квартиру в вересні 2006 року.

ОСОБА_1 також надав суду довідку про кінцевий розрахунок за спірну квартиру станом на час завершення будівництва 30.06.2005 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок-директор ОСББ ОСОБА_8 підтвердив,що на момент закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію усі пайщики розрахувалися за належні їм квартири,тобто до 30.06.2005 року.А довідки,що ним підписані, він видавав про вартість спірної квартири станом на 30.06.2005 року -на день прийняття будинку в експлуатацію і закінчення будівництва ,та станом на 1.10.2006 року-на момент отримання свідоцтва про право власності. Бухгалтерські документи про сплату внесків вже не збереглися.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 цього Кодексу, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

А тому суд вважає,що у разі придбання майна,хоча й у період шлюбу,але за власні кошти одного з подружжя,це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя,а є особистою приватною власністю того з подружжя,за особисті кошти якого воно придбане.

ОСОБА_3 не надала суду доказів,що за період шлюбу із ОСОБА_1 з лютого 2006 року по час отримання свідоцтва про право власності на спірну квартиру в листопаді 2006 року нею були внесені кошти,та чи була така необхідність внесення таких коштів та якої суми, коли будинок було здано в експлуатацію у зв`язку із закінченням будівництва вже 30.06.2005 року,тобто задовго до шлюбу сторін.

Крім того суд вважає,що придбання спірної квартири не відбулося,а була дольова участь ОСОБА_1 в будівництві кооперативної квартири з 2001 року по 30.06.2005 року.

Отримання свідоцтва про право власності на виплачену та закінчену будівництвом кооперативну квартиру в листопаді 2006 року не підтверджує право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину такої квартири.

Подані архівні протоколи загальних зборів членів ЖБК ОСОБА_3 про наявність заборгованості по пайовим внескам ОСОБА_1 не підтверджує факт, що таку заборгованість погасила в подальшому вона,тим більше не будучи ще дружиною ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

А тому позов ОСОБА_1 про визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 підлягає задоволенню,а в позові ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири слід відмовити.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , про визнання права особистої приватної власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 квітня 2022 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду: Шевцова Л.М.