Справа 279/6521/21
Номер провадження 2/279/373/22
РІШЕННЯ
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Коваленко В.П.,
секретаря Хомутовської М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області , про визнання права власності на майно у порядку спадкування,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який заповідав їй належне йому на праві власності майно. 09.02.2017 року на підставі заяви ОСОБА_1 в Коростенській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №32/2017. 30.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до нотконтори щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку ( 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд; 0,3723 га для ведення особистого селянського господарства) , яка належала заповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2004 року № 395. Однак Коростенською районною державною нотаріальною конторою було надано відповідь за № 599/02-14 від 30.06.2021 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на земельну ділянку не пройшло державної реєстрації.
В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в їх відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи , суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
В підпункті «в» пункту 18 Постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 з відповідними змінами Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при переході права власності на будівлю та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЦК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті120 ЗК в редакції 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року і згідно зі статтею 120 ЗК , переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.
З огляду на те, що у покійного право власності на будинок, розташований на спірній земельній ділянці виникло після грудня 2003 року , а саме: в 2004 році на підставі свідоцтва про право власності за заповітом , щодо права власності та права користування спірною земельною ділянкою, до покійного перейшло право на спірну земельну ділянку в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України ).Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Оскільки судом встановлено , що спадкодавець ОСОБА_3 не набув права власності на земельну ділянку ( 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд; 0,3723 га для ведення особистого селянського господарства) , яке належало йому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2004 року № 395., тому вона не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси, та відсутні правові підстави для визнання права власності на вказану земельну ділянку.
Разом з тим, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Судщу України "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до положень пункту 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 , документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії ( витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
Методичними рекомендаціями нотаріальної палати України від 19 жовтня 2016 року передбачено, що у випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, відсутній , реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за №1127.
Пунктом 66 вказаного Порядку також передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, яким заведено відповідну спадкову справу.
Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.
Отже, вказані положення законодавства надають можливість позивачеві звернутися до державного реєстратора з метою внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності на зазначену земельну ділянку - спадкодавця ОСОБА_3 .Після внесення відомостей до Державного реєстру прав про спадкодавця , як власника земельної ділянки, видача свідоцтва про право на спадщину буде вчинена нотаріусом на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.
Таким чином, оформлення спадкових прав на зазначену земельну ділянку можливо здійснити у позасудовий спосіб, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218, 1225 ЦК України , суд
У Х В А Л И В:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування, відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : В.П. Коваленко