Дата документу 08.04.2022 Справа № 332/844/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 332/844/21

Провадження №22-ц/807/938/22

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року у складі судді Марченко Н.В. у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року КП «Водоканал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті послуг за централізоване водопостачання і водовідведення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі мешкають в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2014 по 31.12.2020 за ними утворилась заборгованість у розмірі 37810 грн. 72 коп.

Посилаючись на положення ст. ст. 64 ЖК УРСР, ст. 526 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги каналізації у розмірі 37810 грн. 72 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» за період з 14.12.2020 року по 31.12.2020 року суму заборгованості за надані послуги за централізоване водопостачання та водовідведення в сумі 463 грн. 59 коп.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» суму заборгованості за період з 01.03.2018 року по 13.12.2020 року за надані послуги за централізоване водопостачання та водовідведення в сумі 21747 грн. 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача КП «Водоканал» понесені ним судові витрати у сумі 666,70 грн. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимоги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без повного з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також з порушенням норм матеріального права та процесуального права, відповідач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував інформацію про власника квартири, у яку надаються житлово-комунальні послуги. Таким власником на підставі договору дарування від 28.10.2015 є ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у справі, хоча саме ця особа, як власник майна має нести тягар його утримання. Апелянт ОСОБА_1 вказує, що є неналежним відповідачем у цій справі.

Оскільки ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 , вона не є споживачем послуг із водопостачання та водовідведення, наданих позивачем за адресою АДРЕСА_1 . Скаржник також зазначала, що жодним нормативним документом не передбачено можливість стягнення суми заборгованості солідарно, а вона з відповідачем ОСОБА_2 не є членами однієї родини.

Також відповідач просила стягнути з позивача витрати понесені нею судові витрати.

Представником КП «Водоканал» було подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого представник позивача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача у випадках і порядку встановленого законом. В свою чергу відповідач та члени його родини не звертались до позивача із заявою щодо не проживання за вказаною адресою у спірний період.

Представник позивача також зазначав, що виключно до повноважень державних органів реєстрації віднесено видачу довідок про реєстрацію місця проживання. При цьому довідки видані іншими органами не мають юридичної сили.

Також у відзиві вказано, що споживачі не надавали до КП «Водоканал» документів про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а тому твердження про те, що позивач звернувся до суду із позовом до неналежного відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач (індивідуальний) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно із статутом в редакції від 2019 року, основним видом діяльності КП «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення (а.с.7).

Рішенням Запорізької міської ради №546 від 28 жовтня 1999 року встановлено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал» (а.с.8).

Із матеріалів вбачається, що відповідач по справі - ОСОБА_1 у період з 01.02.2012 по 14.12.2020 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а в подальшому - з 14.12.2020 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . (а.с. 12).

Із довідки, складеної КП «Водоканал» вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , відкрито на ім`я ОСОБА_3 . Заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2014 по 31.12.2020 складалась із заборгованості по оплаті послуг за холодне водопостачання у сумі 23610,53 грн. та заборгованості по оплаті послуг за холодне водовідведення у сумі 14200,19 грн., а всього становить 37810,72 грн.

Наведена у довідці сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення складеним КП «Водоканал», відповідно до якого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 4 особи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 чи її представник не оскаржували факт надання позивачем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , не спростовували обсяг наданої послуги у відповідний період та не оспорювали правильність розрахунку заборгованості складеного позивачем.

Із копії договору дарування від 28.10.2005, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., зареєстрованим у реєстрі за № 7144, встановлено, що право власності на 2/5 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за гр. ОСОБА_3 .

Відповідно до копії акта від 01 вересня 2021 року, затвердженого сільським головою Вовк С.В., гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.02.2012 по 14.12.2020р. була прописана за адресою АДРЕСА_1 , за місцем прописки не проживала, а мешкала цей час за адресою АДРЕСА_2 .

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.

Відповідно до положень ч. 1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ст. 612 ч. 1 ЦК України.

Згідно положень ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З наведеного вбачається, що обов`язок ОСОБА_1 , як особи зареєстрованої в період з 01.02.2012 по 14.12.2020 за адресою надання послуг з водопостачання та водовідведення, щодо оплати послуг наданих в цей період, встановлено на підставі закону і не залежить від наявності родинних зв`язків із особою власником квартири, в яку такі послуги надаються.

Вказаний обов`язок поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою АДРЕСА_1 , є солідарним і його виконання може бути заявлене КП «Водоканал» до будь-кого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом.

Таким чином неспроможними є доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вона є неналежним відповідачем у цій справі, а гр. ОСОБА_3 , яка є власником 2/5 частин житлової квартири, в яку позивачем надавались відповідні комунальні послуги, має бути одноособовим відповідачем за вимогами КП «Водоканал».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 зазначала про те, що вона не проживала за адресою реєстрації та надання комунальних послуг, на підтвердження чого надала акт «встановлення факту проживання» затверджений сільським головою Вовк С.В. 01.09.2021.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. повноваження органів влади

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Повноваження сільського, селищного, міського голови визначені ст. 42 вказаного Закону.

Так, серед повноважень сільського голови, визначених вказаним законом, відсутні повноваження щодо затвердження актів встановлення факту проживання осіб без їх реєстрації.

Отже, наданий ОСОБА_1 «акт про встановлення факту проживання» затверджений сільським головою Вовк С.В. не може бути прийнятий в якості належного та допустимого доказу.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, про те, що вона не проживала з моменту реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного місця проживання нею суду не надано.

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

При несвоєчасному зверненні споживачів до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Згідно інформації наданої представником КП «Водоканал» у відзиві на апеляційну скаргу, відповідач не зверталась до підприємства з проханням не надавати послугу з централізованого водопостачання та водовідведення у зв`язку із її тимчасовою відсутністю за місцем реєстрації.

Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не зверталась до виконавця послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яким у даному випадку є КП «Водоканал», із заявою про внесення зменшення розміру плати за комунальні послуги, колегія суддів приходить до висновку, що не підтверджені належними та допустимими доказами посилання відповідача на її не проживання за місцем реєстрації в період 01.02.2012 по 14.12.2020, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції наведених в оскаржуваному рішенні.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року в цій справі, в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2022 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова