№ справи687/163/22
№2/687/97/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року Чемеровецький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Борсука В.О.,

з участю секретаря - Цугель Т.В.,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, в залі суду смт. Чемерівці за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17.12.2013 року між сторонами був укладений договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приват Банку, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 25.01.2022 року в нього перед банком утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 12617,90 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

21.02.2022 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2013 року відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на підставі якої позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним рахунком у відповідача утворилась заборгованість в сумі 12617,90 грн., яка складається із:11725,94 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0, 00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 11725,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 891,96 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0, 00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія.

Також в зазначеному розрахунку сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості становить 125880,93 грн..

Крім того, позивачем наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, до яких за посиланням позивача приєднався відповідач. Підписи відповідача у вказаних Умовах відсутні.

Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав відповідачу кредитні картки № НОМЕР_1 зі строком її дії до 10.2016 року; № НОМЕР_2 зі строком її дії до 05.2020 року; № НОМЕР_2 зі строком її дії до 05.2020 року; № НОМЕР_3 зі строком її дії до 05.2022 року; що підтверджується довідкою про видані кредитні картки, довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної кратки.

Відповідно до частин першої, другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17.12.2013 року підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування окрім наданого розрахунку заборгованості, посилався Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

Отже в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою ст.11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що за наведених обставин могло б підлягати стягненню тіло кредиту, в сумі 11725,94 грн..

Однак з досліджених судом доказів, а саме наданого Позивачем розрахунку, загальна сума отриманих відповідачем коштів становить 107246,77 грн., натомість загальна сума повернених банку коштів становить, відповідно до тих же розрахунків - 125880,93 грн., тобто сума повернених відповідачем коштів перевищує суму отриманих.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 526, 546, 549, 610, 611, 629, 1054 ЦК України суд,-

ухвалив:

В позові акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 (МФО № 305299, р/р № НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк», ), . Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя Борсук В.О.