Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/600/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Виноградів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стасюк Ю.П., до ТзОВ "ФК"КРЕДИТ-КАПІТАЛ" м.Львів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округа Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стасюк Ю.П., звернувся в суд з заявою до ТзОВ "ФК"КРЕДИТ-КАПІТАЛ" м.Львів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округа Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.05.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис №29810 про звернення стягнення з ОСОБА_1 за період з 25.01.2021 року по 06.05.2021 року включно, суму у розмірі 23755 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16875 заборгованість за відсотками, 930 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Позивач заперечує факт укладення ним кредитного договору з ТОВ «Мілоан». Окрім вказаного вважає, що сума заборгованості та правомірність проведення стягнення саме на користь ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал» нічим не обґрунтовані.

З наданих приватним виконавцем документів вбачається, що Кредитний договір від 05.11.2020 року № 2888597 не може бути підставою для видачі виконавчого напису.

Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хрипта Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67128015 про примусове виконання виконавчого напису №29810 від 06.05.2021 року, якою стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 23755 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16875 заборгованість за відсотками, 930 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм законодавства, що створює імовірність безпідставного притягнення позивача до цивільно-правової відповідальності, виконавчий напис вчинено поза межами строків встановлених законом, всупереч вимогами про безспірність, проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом грубо порушує його права.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.49-50).

Ухвалою суду вирішено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича документи на підставі яких видано виконавчий напис № 29810 від 06.05.2021 року про стягнення грошових коштів (а.с.49-50).

Ч. 10 ст.84 ЦПК України передбачає, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідач правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався, ухилився від подання витребуваних доказів, які мають значення, зокрема для з"ясування обставин позову про неукладення позивачем кредитного договору (а.с.52).

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округа Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. пояснення щодо позову не подали.

Таким чином, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами та застосував положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх у сукупності, суд вирішив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судом встановлено, що 06.05.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис №29810 про звернення стягнення з ОСОБА_1 за період з 25.01.2021 року по 06.05.2021 року включно, суму у розмірі 23755 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16875 заборгованість за відсотками, 930 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.16).

Згідно обставин зазначених у позовній заяві, позивач заперечує факт укладення ним кредитного договору з ТОВ «Мілоан». Окрім вказаного сума заборгованості та правомірність проведення стягнення саме на користь ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал» нічим не обґрунтовані.

Суд дослідив ксерокопію кредитного договору №2888597 від 05.11.2020, та переконався, що кредитний договір укладено між сторонами у простій письмовій формі. Нотаріально не посвідчено (а.с. 9-14).

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ухвалою суду за клопотанням сторони позивача від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича документи на підставі яких видано виконавчий напис № 29810 від 06.05.2021 року про стягнення грошових коштів (а.с.16, 49-50).

Ухвала суду про витребування доказів не виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно положень ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, юридичні факти.

Виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм законодавства, що створює імовірність безпідставного притягнення позивача до цивільно-правової відповідальності, виконавчий напис вчинено поза межами строків встановлених законом, в супереч вимогами про безспірність, проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом грубо порушує мої права.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, підтриманий у постановах Верховного Суду КЦС від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 та постанові ВП Верховного Суду від 27.03.2019 року справа №137/1666/16.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 3 глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Разом з тим розмір заборгованості на підставі виконавчого напису визначено з порушенням положень щодо безспірності розміру заборгованості, оскільки не встановлено якими документами та нормами керувався відповідач надаючи нотаріусу відомості, що розмір заборгованості перед, яка нібито становить 23755 грн., позивач не визнає розміру заборгованості взагалі, як і факт укладення ним кредитного договору.

З наявних в розпорядженні приватного виконавця документів вбачається, що кредитний договір не посвідчений нотаріально.

Основною ознакою та встановленою законом вимогою такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості.

Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався законодавством визнаним нечинним, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, а отже діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.5 глави 16 розділу II цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (ідентична позиція викладена ВС/КЦС у справі № 751/5727/20 від 08.12.2021 року).

Відповідно до правової позиції викладеній у постанові від 10.11.2021 року, справа № 758/14854/20: у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61- 17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

За вказаних обставин виконавчий напис виданий на підставі документів, які не могли слугувати підставою для його видачі, з порушенням принципу безспірності заборгованості та права позивача на висловлення заперечень щодо можливості його видачі.

За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України на відповідача покладаються понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору (а.с.12).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29810 виданий 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , заборгованості за період з за період з 25.01.2021 року по 06.05.2021 року включно, суму у розмірі 23755 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16875 заборгованість за відсотками, 930 грн. плата за вчинення виконавчого напису на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ».

Стягнути з відповідача ТзОВ "ФК"КРЕДИТ-КАПІТАЛ" м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 908 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 25.03.2022 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк