Ухвала

22 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 135/1634/18

провадження № 61-2069ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування витрат на службове відрядження,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь 134 110,27 грн, яка складалася з: 11 391,15 грн - загальної суми заборгованості по її фактичним витратам, понесеним під час перебування у відрядженні у квітні 2017 року;

13 820 грн - суми недоплаченої персональної надбавки (10 %) за період

з 01 січня 2014 року по 29 серпня 2018 року включно; 88 899,12 грн - сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на 19 листопада 2019 року та 20 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 серпня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 серпня

2021 року залишено без змін.

У лютому 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявником подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження рішення Ладижинського міського суду Вінницької області

від 06 серпня 2021 року та постанови Вінницького апеляційного суду

від 29 грудня 2021 року. Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що 03 січня 2022 року було отримано оскаржувану постанову апеляційного суду.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 134 110,27 грн, що станом на 01 січня

2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 248 100 грн).

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому, Верховним Судом взято до уваги правовідносини, в яких виник спір між сторонами, ціну позову та встановлені фактичні обставини справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ладижинського міського суду Вінницької області

від 06 серпня 2021 року та постанови Вінницького апеляційного суду

від 29 грудня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 серпня 2021 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області

від 06 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 29 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування витрат на службове відрядження відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович