Справа № 324/1098/20
Провадження № 2/324/32/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.,

при секретарі Божко В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Савочкіної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого органу служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 07 серпня 2020 року на підставі акту оцінки безпеки дитини від 07 серпня 2020 року було здійснене невідкладне відібрання у матері громадянки ОСОБА_2 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі усного повідомлення співмешканця ОСОБА_6 і за результатами проведеного комісією обстеження помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого встановлена наявність загрози життю та здоров`ю малолітніх дітей, яких мати покинула напризволяще через зловживання алкогольними напоями.

Діти були виявлені брудні, занедбані, голодні, з численними синцями та подряпинами, двоє молодших дітей мали недостатню вагу. Громадянка ОСОБА_2 декілька днів поспіль зі своєю матір`ю громадянкою ОСОБА_7 , господинею помешкання, систематично розпивали спиртні напої в присутності сторонніх осіб. Молодший син громадянки ОСОБА_2 , якому ІНФОРМАЦІЯ_9 виповнилося два роки, знаходився на грудному вигодовуванні. Не дивлячись на постійне перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння, мати годувала дитину материнським молоком постійно.

Відібрані діти в той же день були направлені до педіатричного відділення комунального некомерційного підприємства «Пологівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Пологівської районної ради Запорізької області для проведення та документування результатів медичного обстеження у порядку, затвердженому Міністерством охорони здоров`я України, надання необхідної медичної допомоги, в тому числі лікування в стаціонарних умовах.

07 серпня 2020 року було прийнято рішення органу опіки та піклування про відібрання малолітніх дітей від матері, а саме: розпорядження Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області №221 «Про невідкладне відібрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , через наявність загрози життю, здоров`ю дітей та їх тимчасове влаштування».

З 10 серпня 2020 року до КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР з метою проходження соціально-психологічної реабілітації було влаштовано малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено, що громадянка ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей.

Про це, на переконання позивача, свідчить той факт, що ОСОБА_2 проживала разом з трьома дітьми та цивільним чоловіком ОСОБА_6 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , хоча зареєстрована вона за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про батька усіх трьох дітей внесені до актових записів про народження за заявою матері.

22 липня 2020 року на підставі акту оцінки безпеки дитини комісією було виявлено загрозу життю та здоров`ю дітям громадянки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: діти мали занедбаний вигляд, були брудні та голодні, стан їх здоров`я дослідити не вдалося, хоча співмешканець ОСОБА_6 повідомляв про необхідність огляду старшого сина громадянки ОСОБА_2 у стоматолога через оперативне втручання, що відбулося незадовго до викладених подій. Мати дітей, яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, поводилася агресивно, неадекватно, спілкувалася з членами комісії через розбите скло у вікні будинку, погрожуючи їм. Посеред двору було виявлено згарище великих розмірів, яке влаштувала мати громадянки ОСОБА_2 , яка є господинею помешкання і з якою вона систематично розпиває спиртні напої в присутності дітей та за участю сторонніх осіб.

У зв`язку із вищевикладеним, було складено розпорядження Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області від 22 липня 2020 року №206 «Про невідкладне відібрання у батьків малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та їх тимчасове влаштування».

Однак, 24 липня 2020 року відповідачка була виявлена за місцем проживання свого співмешканця ОСОБА_6 в селі Пологи Пологівського району Запорізької області, де загрози життю та здоров`ю дітей не було підтверджено.

Перед цим, 23 квітня 2020 року комісією було проведено обстеження помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення малолітніх дітей громадянки ОСОБА_2 , яких вона, за усним повідомленням її співмешканця ОСОБА_6 , покинула напризволяще через зловживання алкогольними напоями. У момент відвідування сім`ї було зафіксовано присутність матері біля дітей, однак стан перебування її в алкогольному сп`янінні був критичний, вона поводила себе дуже агресивно, ображала членів комісії нецензурною лайкою. У зв`язку з присутністю біля дітей їх баби ОСОБА_7 , прабаби ОСОБА_9 , тринадцятирічної тітки ОСОБА_8 загрози життю та здоров`ю дітей членами комісії не було зафіксовано.

У той же час, діти ОСОБА_2 протягом 2017-2019 років неодноразово вилучалися із сім`ї та перебували на повному державному забезпеченні у комунальному закладі «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради.

Під час неодноразових соціальних відвідувань родини громадянки ОСОБА_2 в період перебування дітей у вказаному закладі їй надавалися рекомендації щодо виховання дітей і необхідності забезпечення їх потреб, з нею була проведена робота, спрямована на недопущення зловживання алкогольними напоями та безвідповідального ставлення до дітей, поліпшення її способу життя та процесу виховання дітей. Вона, у свою чергу, зобов`язувалася співпрацювати з фахівцями центру, виконувати рекомендації та дотримуватися плану соціального супроводу, виявляла бажання повернути дітей у родину, відвідувала їх у центрі, цікавилася їх життям і здоров`ям, створила належні умови для проживання дітей, але разом з тим плану соціального супроводу не завжди дотримувалася, потребувала уваги та контролю з боку соціальних служб.

Зважаючи на все вищезазначене, були прийняті рішення про можливість повернення дітей матері ОСОБА_2 і, відповідно, дітей було повернуто.

З інформації Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, Управління соціального захисту Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, Пологівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді позивачем зроблено висновок, що тривале зловживання алкоголем, ймовірно, нанесло невиправних наслідків психічному здоров`ю громадянки ОСОБА_2 , внаслідок чого вона невзмозі адекватно оцінювати ситуацію та самостійно не може і не має бажання змінювати своє життя, власні діти жінку не цікавлять, задовольняються лише потреби у алкоголі, без спеціалізованого втручання медичних працівників та кодування від алкогольної залежності ситуацію в даній родині не виправити, батьківський потенціал матері дуже низький, потреби дітей матір`ю не задовольняються, вона байдуже ставиться до благополуччя та розвитку дітей, самоусунулася від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток.

На сьогоднішній день, за твердженням позивача, стан сімейного середовища, в якому проживають малолітні діти громадянки ОСОБА_2 , перешкоджає задоволенню їх потреб, подальше перебування дітей у сім`ї загрожує їх життю та здоров`ю, тому виникає необхідність влаштування дітей на тимчасове перебування до центру соціально-психологічної реабілітації дітей та до спеціалізованого закладу Міністерства охорони здоров`я - будинку дитини.

Також у позовній заяві зазначено, що родина громадянки ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом Центру з липня 2019 року з причини неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків через зловживання алкогольними напоями. Під час розмов фахівців з соціальної роботи з громадянкою ОСОБА_2 остання наполягала на тому, що вона гарна мати своїм дітям, доглядає їх належним чином та намагається забезпечувати потреби своїх дітей у межах своїх можливостей, а також заперечувала факти зловживання алкоголем і не визнала своєї потреби у відповідному лікуванні.

З родиною проведено роз`яснювальну роботу щодо несення відповідальності за здоров`я та життя своїх дітей, попереджено про наслідки зловживання спиртними напоями та ведення аморально способу життя.

Оскільки відповідачка за результатами проведеної з нею роботи вперто не бажає ставати на шлях виправлення і приховує свої шкідливі звички, позивач просить суд: 1) прийняти рішення про позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) стягнути на користь піклувальника (прийомних батьків, батьків-вихователів, усиновлювачів) або установи (закладу), в якому будуть перебувати діти і який буде виконувати функції їх державного опікуна, з ОСОБА_2 аліменти на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовну заяву про позбавлення батьківських прав і просила задовольнити її з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, вона зазначила, що за весь час, протягом якого дана справа перебуває на розгляді у суді, ситуація в родині відповідачки суттєво не змінилася, що виключає можливість подальшого залишення дітей з матір`ю без загрози для їхнього життя і здоров`я.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 проти позову заперечували з підстав, викладених у письмових поясненнях, і просили повернути дітей матері, яка, у свою чергу, обіцяла виховувати їх належним чином та забезпечувати їх потреби.

При цьому, у наданих до суду письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що дійсно вона інколи неналежним чином виконувала батьківські обов`язки відносно своїх дітей, бо опинилася у складній життєвій ситуації, яка призвела до того, що її дітей забрали у центр реабілітації дітей та будинок дитини. Але навіть у складних життєвих ситуаціях вона намагалася забезпечити своїх дітей всім необхідним. Так, зокрема, її син ОСОБА_3 відвідував КУ «Пологівський ліцей №5». Перед початком навчального року вона відводила сина на медичний огляд, на якому будь-яких відхилень по здоров`ю дитини не виявлено. У даний час вона змінила свій спосіб життя, перестала вживати алкогольні напої, зрозуміла свою поведінку. Так, зокрема, вона зверталася за допомогою до лікаря нарколога КНП «Пологівська БЛІЛ» та перебувала там на амбулаторному лікуванні з 08 лютого 2021 року по 18 лютого 2021 року. Крім того, з 26 листопада 2021 року вона перебуває на обліку як безробітна в Пологівській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості, самостійно намагається знайти роботу, покращила свої житлово-побутові умови проживання, намагається частіше відвідувати дітей, які знаходяться в центрі реабілітації дітей.

Також відповідачка звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, воно допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У той же час, факт заперечення нею проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про її інтерес до дітей. При цьому, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей не є обов`язковим для суду, а є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Тому відповідачка вважає, що зможе належним чином забезпечити утримання дітей та їх виховання, а також піклуватися про їх здоров`я та фізичний розвиток, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 суду пояснили, що вони входили до складу комісії, яка оцінювала рівень безпеки дітей ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони під час відвідувань сім`ї ОСОБА_2 встановили, що діти мали занедбаний вигляд, були брудні та голодні. Старший син відповідачки потребував огляду у стоматолога через оперативне втручання. ОСОБА_2 під час відвідувань перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, поводилася агресивно, неадекватно, спілкувалася з членами комісії через розбите скло у вікні будинку, погрожуючи їм. В їх присутності ОСОБА_2 не поводилася з дітьми жорстоко, не била, не штовхала їх. Комісія дійшла висновку, що залишення дітей з матір`ю загрожує їх життю і здоров`ю, бо діти на тривалий час залишалися без нагляду.

На підставі ч.1 ст.247 ЦПК України судом здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог представником позивача, заперечення відповідача та її представника проти задоволення позову, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24 вересня 2019 року, судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_14 та ОСОБА_2 . Аналогічні відомості вказано і у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №1 від 18 вересня 2019 року.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Басанської сільської ради Пологівського району Запорізької області 11 жовтня 2018 року, судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_14 та ОСОБА_2 . Аналогічні відомості вказано і у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №3 від 26 лютого 2020 року.

Також із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Басанської сільської ради Пологівського району Запорізької області 15 серпня 2012 року, судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_14 та ОСОБА_2 . Аналогічні відомості вказано і у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4 від 26 лютого 2020 року.

Із копій розпоряджень голови Пологівської РДА від 07 серпня 2020 року № 221 та від 22 липня 2020 року № 206, встановлено, що з метою вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки малолітніх дітей, захисту їх цивільних прав та інтересів було вирішено відібрати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з підтвердженням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей.

Із копії акту обстеження умов проживання від 23 квітня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 перебувала біля дітей у стані сильного алкогольного сп`яніння, також біля дітей була неповнолітня ОСОБА_8 , діти були чисті і нагодовані, загрози їх життю та здоров`ю зафіксовано не було.

Як встановлено із копії акту обстеження умов проживання від 22 липня 2020 року, ОСОБА_2 зачинилася у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з дітьми, розмовляла із членами комісії через розбите скло у вікні і не надала можливості оглянути дітей, у тому числі і ОСОБА_3 , якого прооперував стоматолог.

Із копії акту обстеження умов проживання від 24 липня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 перебувала біля дітей у тверезому стані, загрози життю та здоров`ю дітей зафіксовано не було, але були зауваження до психоемоційного стану дітей, які вели себе неадекватно, стан здоров`я ОСОБА_3 , якого прооперував стоматолог, був стабільний.

Як встановлено із копії акту обстеження умов проживання від 07 серпня 2020 року, ОСОБА_2 перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння з найменшим сином біля магазину, де придбавала спиртне разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , а двоє старших її дітей перебували вдома під наглядом незрячої літньої баби. Була зафіксована загроза життю та здоров`ю дітей, оскільки діти перебували у дуже занедбаному стані, брудні, голодні, з численними подряпинами та синцями, з недостатньою вагою.

Як встановлено із копій листів Пологівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 16 квітня 2020 року № 312/01-09, від 23 квітня 2020 року № 319/01-09, від 27 квітня 2020 року № 324/01-09, від 30 квітня 2020 року № 333/01-09, від 07 травня 2020 року № 344/01-09, від 14 травня 2020 року № 351/01-09, від 22 травня 2020 року № 373/01-09, від 29 травня 2020 року № 389/01-09, від 05 червня 2020 року № 405/01-09, від 12 червня 2020 року № 420/01-09, від 19 червня 2020 року № 446/01-09, від 02 липня 2020 року № 509/01-09, ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, безвідповідально ставиться до виховання дітей, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, веде себе агресивно і чинить перешкоди членам комісії у доступі до помешкання для обстеження та спілкування з дітьми, з нею постійно проводяться бесіди щодо недопустимості відповідної поведінки та необхідності приділяти більше уваги вихованню дітей та догляду за ними, а також неодноразово роз`яснювалися наслідки ухилення від догляду за дітьми.

З інформації Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 29 квітня 2020 року № 3220/70/04-20 та від 24 липня 2020 року №5137/70/04-20 встановлено, що ОСОБА_2 протягом року було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, підтверджені факти насилля по відношенню до дітей або жорстокого поводження з дітьми відсутні, 09 березня 2020 року до Пологівського ВП надійшло повідомлення зі служби «102» від фельдшера ШМД про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які зловживають алкогольними напоями, не стежать за малолітніми дітьми, а 24 липня 2020 року під час виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 з дітьми там виявлено не було і було встановлено. що вона знаходиться у свого співмешканця ОСОБА_6 .

Із довідок УСЗН Пологівської РДА від 21 травня 2020 року № 2071/12 встановлено, що ОСОБА_2 отримувала у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, допомогу на 3 дітей одиноким матерям, щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини та допомогу на дітей. Які виховуються у багатодітних сім`ях.

Як встановлено з висновку Пологівської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей, подальше залишення дітей з матір`ю є небезпечним для їхнього життя, здоров`я та морального виховання, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно малолітніх дітей.

Проаналізувавши здобуті у судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідачка дійсно станом на дату подання позовної заяви до суду самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх дітей, належним чином матеріально їх не утримувала, не піклувалася у достатній мірі про їх духовний та фізичний розвиток.

У той же час, із наданих відповідачкою під час розгляду справи письмових доказів було встановлено, що ОСОБА_2 з 26 листопада 2021 року перебуває на обліку як безробітна у Пологівській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості, що підтверджується відповідною довідкою від 03 грудня 2021 року №1116-14/0.

Із копій направлення на працевлаштування №0003028 від 26 листопада 2021 року та корінця до вказаного направлення встановлено, що ОСОБА_2 направлялася Пологівською районною філією Запорізького обласного центру зайнятості для працевлаштування на вакансію листоноші до ЦПЗ №5 м.Оріхів Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта», але не пройшла співбесіду.

Також із копій направлення на працевлаштування №0001065 від 26 листопада 2021 року та корінця до вказаного направлення встановлено, що ОСОБА_2 направлялася Пологівською районною філією Запорізького обласного центру зайнятості для працевлаштування на вакансію продавця продовольчих товарів до ОСОБА_15 , але їй було відмовлено у працевлаштуванні, бо далеко проживає.

Крім того, із копій направлення на працевлаштування №0003024 від 03 грудня 2021 року та корінця до вказаного направлення встановлено, що ОСОБА_2 направлялася Пологівською районною філією Запорізького обласного центру зайнятості для працевлаштування на вакансію двірника до КУП «Житло-Сервіс», але їй було відмовлено у працевлаштуванні, бо робоче місце вже було зайняте.

Як пояснила суду відповідачка, наразі вона працює касиром в магазині «Яблуко» із встановленням іспитового терміну.

Також із довідки КУ «Пологівський ліцей №5» ПМР від 02 грудня 2021 року № 028/01-33 встановлено, що ОСОБА_3 дійсно навчався в КУ «Пологівський ліцей №5» у першому класі у 2019-2020 навчальному році.

Крім того, судом із копії довідки КНП «Пологівська БЛІЛ» від 03 грудня 2021 року №3360 було встановлено, що ОСОБА_2 зверталася за допомогою до лікаря нарколога КНП «Пологівська БЛІЛ» та перебувала на амбулаторному лікуванні з 08 лютого 2021 року по 18 лютого 2021 року.

Також із копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_6 проживає зі співмешканкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості. ОСОБА_6 працює водієм у ФОП « ОСОБА_16 ». На день обстеження встановлено наступне: в будинку тепло, прибрано, є необхідний запас продуктів, для проживання є необхідні господарські предмети: столи, ліжка, дивани, телевізор, одяг та інше. Усе в задовільному стані.

Судом враховано, що ч.1 ст.9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У ст.6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей чітко закріплено обов`язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення права дитини приділити належну увагу думкам, висловленим дитиною. Так, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння судовий орган упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України.

Так, згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі №645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі №640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі №331/5427/17.

Також судом враховано, що згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спір, суд враховує, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини, на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Із матеріалів справи, пояснень учасників справи та свідків дійсно встановлено, що протягом 2020 року відповідачка неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, однак, належних доказів того, що така поведінка ОСОБА_2 дійсно мала місце і раніше, суду надано не було.

Відповідачка підтвердила у судовому засіданні, що вона мала проблеми з алкоголем, але наразі вона пройшла курс лікування і усвідомила свої помилки при догляді за дітьми та при їх вихованні. Також вона на даний час вживає заходів для пошуку роботи і створення належних умов для проживання і розвитку дітей.

Водночас, на думку суду, відповідачка дійсно має приділяти значно більше уваги вихованню та утриманню своїх дітей.

При цьому суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання матір`ю своїх обов`язків по вихованню дітей згідно із положеннями чинного в Україні сімейного законодавства недостатньо для позбавлення особи батьківських прав.

Також суд враховує, що поза увагою органу опіки та піклування при вирішенні цього питання залишились факти неодноразового відвідування відповідачкою дітей, що не заперечується і представником позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача.

У даному випадку представником позивача не підтверджено жодними належними і допустимими доказами, що обставини, про які зазначено у позовній заяві, продовжують існувати і на даний час, а також не спростовано доводів відповідачки про те, що вона усвідомила свою негідну поведінку по відношенню до своїх дітей і вживає заходів для забезпечення дітям належного рівня життя і розвитку.

Судом не встановлено станом на час ухвалення рішення фактів на підтвердження злісного небажання відповідачки ОСОБА_2 виконувати свої обов`язки по утриманню і вихованню дітей.

У даному випадку, навпаки, відповідачка надала суду докази вжиття нею заходів для зміни своєї поведінки на краще, що, на переконання суду, виключає можливість застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 07.12.2006).

Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне та сімейне життя і, на думку суду, у даній ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися у невиконанні обов`язків щодо утримання і виховання дітей. Необхідно також установити на час ухвалення рішення, що мати ухиляється від їх виконання свідомо.

Для виявлення таких обставин суд ретельно перевірив докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, яку суд застосовує лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Суду не було надано доказів того, що відповідачка жорстоко поводилася з дітьми, або на даний час зловживає алкоголем.

Водночас, під час розгляду справи знайшли підтвердження факти того, що ОСОБА_2 дійсно не в повній мірі виконувала свої батьківські обов`язки з належного утримання та виховання своїх дітей.

При цьому, судом враховано, що п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та надаючи їм оцінку у співвідношенні із вимогами чинного законодавства, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням встановлених судом обставин даної справи, піклуючись при цьому про інтереси дітей, для виховання яких необхідна участь матері, бо відомості про батька у їхніх свідоцтвах про народження записані зі слів матері, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідачку батьківських прав.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, але при цьому суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та покласти на орган опіки та піклування в особі виконавчого органу служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 269, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування в особі виконавчого органу служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - відмовити.

Попередити громадянку України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти на орган опіки та піклування в особі виконавчого органу служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16 лютого 2022 року.

Суддя: Кацаренко І. О.