ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3320/22 Справа № 212/7736/20 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача у період з 01 жовтня 2013 року по 01 вересня 2020 року утворилася заборгованість. Оскільки відповідач не здійснює оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 по 01 вересня 2020 року у розмірі 59594,90 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 13219,49 гривень, 3% річних у розмірі 4802,13 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 гривень.

19 лютого 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов з вимогами до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживача, у якому вона заперечила проти позовних вимог у повному обсязі, просила відмовити у позові, посилаючись на те, що вона, хоча і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але не є споживачем послуг відповідача, оскільки у неї в квартирі встановлено автономне опалення, і квартиру від`єднано від мережі теплопостачання, і в період з жовтня 2013 року по вересень 2020 року підприємство позивача жодним чином не надавало їй послуги з централізованого опалення. Крім того, доданий до позовної заяви розрахунок не містить в собі жодних даних, які б підтверджували, що кількість теплової енергії, яка була спожита нею, відповідає в грошовому еквіваленті сумі заборгованості, що вказана в позовній заяві. З розрахунку заборгованості та доданих до позову документів не можливо встановити вартість місячного платежу, структуру тарифу, нормативи споживання та іншої обов`язкової інформації, що передбачено вищезазначеними нормами законодавства.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 59594,90 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 13219,49 гривень, 3% річних у розмірі 4802,13 гривень, всього 77616 грн. 52 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 2102 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживача- відмовити.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_1 не являється споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», оскільки квартира АДРЕСА_2 відключена від системи теплопостачання та встановлено автономне опалення. Вказує на те, що не отримує послуги які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», а тому вона не зобов`язана вносити плату за послуги, які нею не споживаються.

Крім того, судом не взято до уваги, що власником даної квартири є ОСОБА_2 , а відповідачка проживає в дані квартирі на правах реєстрації, а тому судом першої інстанції повинно бути покладено солідарну відповідальність щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Крім іншого вказує й на те, що сума позову заявлена починаючи з жовтня 2013 року по вересень 2020 року, й позивач не надав обґрунтованого пояснення чому були пропущені терміни позовної давності. На переконання відповідачки, суд першої інстанції не мав правових підстав для розгляду позовних вимог, які заявлені поза межами позовної давності. У зв`язку з чим нею в апеляційній скарзі заявлено вимогу про застосування строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача, підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 АТ «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживача, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і цей факт не оспорюється сторонами (а.с. 14, 29 на звороті).

Згідно листа Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 28.02.2005 року за № 619/8 погоджено відключення від системи теплопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 при умові влаштування альтернативного джерела опалення, для чого йому необхідно отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз» та проект, розроблений проектною організацією, після влаштування автономного опалення та опломбування газового лічильника звернутися для розірвання договору постачання теплової енергії до ДП «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 33).

На замовлення відповідача ПП "Проекттепломонтаж" у 2010 році проведено теплотехнічний розрахунок № 114/2010 тепловикористання на опалення і гаряче водопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

01.12.2010 року, представниками ВАТ «Криворіжгаз» складено Акт прийому до експлуатації газифікованого об`єкта, з якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 встановлено газовий лічильник (а.с. 41).

01.12.2010 року був складений та підписаний представниками ВАТ «Криворіжгаз» Акт приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту про надання дозволу здійснити врізання та запуск газа (а.с. 40).

Відповідно до Акту № б/н від 19.03.2012 року складеного представниками КПТМ «Криворіжтепломережа» та підписаного ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 при обстеженні приміщення встановлено: «наявний видимий розрив на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання, стояки ізольовані, заглиблені у стіни; система гарячого водопостачання демонтована; наявний пакет документів; у приміщені встановлено автономне опалення» (а.с. 42).

За період з жовтня 2013 року по вересень 2020 року АТ «Криворізька теплоцентраль» за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , нараховано загальну суму 59594,90 (а.с. 6-7).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль», суд першої інстанції керувався Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_3 , які їм надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», у період з жовтня 2013 року по вересень 2020 року не сплачували за теплову енергію, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль». Самовільне відключення від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення відповідачів від обов`язку сплати за надані послуги із централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення. Також, суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, АТ «Криворізька теплоцентраль» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань.

Колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючи та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України Про теплопостачання схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 , відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року були вчинені наступні дії: отримано від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради погодження на відключення від системи теплопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; 22.08.2007 року; отримано Акт№200710/1 обстеження вентиляційних каналів з метою визначення їх придатності для відводу продуктів згоряння від газових приладів за адресою: АДРЕСА_1 . Отримано Акт 13.09.2007 року; отримано Акт прийому в експлуатацію експлуатації газифікованого об`єкта, з якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 комісія провела прийом в експлуатацію дворовой мережі і внутрішнього обладнання і його готовності до запуску газу;отримано Акт 472 прийому газового лічильника; до початку опалювального сезону представником КПТМ, ОСОБА_2 був підписаний Акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, де зокрема, зазначено, що відключення виконано шляхом видимого розриву на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання, стояки ізольовані, заглиблені у стіни; система гарячого водопостачання демонтована; наявний пакет документів; у приміщені встановлено автономне опалення» (а.с.42).

Наведені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 вживалися необхідні заходи щодо законного від`єднання квартири АДРЕСА_2 від центрального опалення, ОСОБА_2 отримав дозволи на відключення квартири, такі дії за своїм змістом та характером не були самовільними, послугами позивача відповідач ОСОБА_1 не користується, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги теплопостачання.

Отже, дії відповідача ОСОБА_1 не були протиправними.

Таким чином, рішення суду першої інстанції не відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені у подібних справах у Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18, провадження № 61-703св19; у Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 456/3896/16-ц, провадження № 61-7715св18; у Постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20, провадження № 61-16527св20, відповідно до яких якщо споживачі, у встановленому законодавством України порядку, чинному на момент виникнення спірних правовідносин, здійснили відключення від центрального теплопостачання та встановили у квартирі автономне опалення, а тому фактично вони не отримували від теплопостачальника теплову енергію, то вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за надані послуги постачання теплоенергії.

Отже, з наведеного вище слідує, що відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого опалення було вчинено не самовільно, а з дотриманням Порядку, встановленого законодавством, чинним на момент здійснення відключення, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості за надані послуги постачання теплоенергії, оскільки позивачем за первісним позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» по справі не надано доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем послуг з теплопостачання.

При цьому в матеріалах справи наявний Акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 19.03.2012 року, де зокрема, зазначено : «наявний видимий розрив на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання, стояки ізольовані, заглиблені у стіни; система гарячого водопостачання демонтована; наявний пакет документів; у приміщені встановлено автономне опалення» ( а.с.42).

Позивач за первісним позовом не довів порушення його прав діями відповідача щодо відключення від централізованого опалення, не надано належних доказів на підтвердження того, що відключення від централізованого опалення належної ОСОБА_2 квартири спричинило шкоду йому або третім особам, порушило, негативно вплинуло, роботу внутрішньобудинкових мереж, призвело до розбалансування будинку. Як встановлено судом першої інстанції, централізоване опалення в належній ОСОБА_2 квартирі відсутнє, ними використовується система автономного опалення. Доказів, що порушені права власників інших квартир у будинку, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, не надано.

Наведені вище обставини свідчить про те, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від`єднана від централізованої системи теплопостачання у встановленому, на момент виникнення спірних правовідносин, порядку, а тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недотримання споживачами послуг теплопостачання процедури відключення, встановленої чинним законодавством, на момент виникнення спірних правовідносин, та про наявність зобов`язання перед позивачем за первинним позовом по оплаті комунальних платежів з теплопостачання у зв`язку з чим вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 були вчинені всі необхідні дії щодо відключення квартири від мереж центрального опалення та постачання гарячої води до набрання чинності змін до законодавства, які заборонили встановлення автономного опалення в окремих квартирах.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доказами наданими стороною відповідача спростовані доводи позивача про надання ним житлово-комунальних послуг з централізованого опалення квартири відповідачав та відповідно утворення заборгованості за період з 01.10.2013року по 01.09.2020 року, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим з позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3153 грн. (2102 грн. х 1,5%).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» , 50014, м.Кривий Ріг, вул.Електрична,1 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3153 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: