Справа № 450/5159/21 Провадження № 2-о/450/21/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Львівська міська рада про (предмет заяви) встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

суд постановив таке рішення:

підстава заяви (позиція заявника): заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 , земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:002:0333, та земельної ділянки загальною площею 1,1644 га на території с. Лисиничі Лисиничівської сільської ради. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, склавши 26.01.1999 року заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Чоловік спадкодавиці, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкова справа після її смерті не заводилися. Заявниця зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживала разом з мамою до дня смерті без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство та займалася похованням своєї мами. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки вона пропустила встановлений законодавством 6-місячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, не була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже не може належним чином підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно заявниці для вирішення питання про прийняття спадщини. З цих підстав просить заявлені вимоги задоволити.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. 26.01.2022 року представник заявниці, адвокат Сидорак Н.Б. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності заявниці та її представника, заявлені вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Позиція заінтересованої особи: Львівська міська рада явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила. 05.01.2022 року представник заінтересованої особи подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Львівської міської ради, з поданої заяви вбачає підставність даного звернення, заперечення щодо задоволення заяви у заінтересованої особи відсутні.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності заявника та заінтересованої особи по наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

01.12.2021 року ухвала про відкриття провадження та призначення справи до розгляду; 05.01.2022 року заява представника заінтересованої особи Львівської міської ради; 26.01.2022 року заява представника заявника, адвоката Сидорак Н.Б., про слухання справи без участі; 26.01.2022 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 26.09.2019 року виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 47.

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Лисиничівської сільської Ради Пустомитівського району Львівської області 10.01.1964 року (батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 ); зміна прізвища підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 24.05.2002 року, серія НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з права на житловий будинок в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Лисиничівською сільською радою 05.01.2011 року, земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:002:0333, для ведення особистого селянського господарства в с. Лисиничі Пустомитівського району, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 716739, виданим 10.09.2012 року та земельної ділянки загальною площею 1,1644 га для сільськогосподарського використання на території с. Лисиничі Лисиничівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №25260, виданим 19.07.2000 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 (матір заявниці) своїм майном розпорядилася, склавши 26.01.1999 року заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №1. Як встановлено з зазначеного заповіту, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

Батько заявниці (чоловік спадкодавиці) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданим 08.06.2010 року Лисиничівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №33. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) номер витягу 67534946 від 30.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В., спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Відповідно до довідки від 26.09.2019 року №1302, виданої виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , займалася похованням своєї мами ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживала разом з мамою до дня смерті без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , та вели спільне господарство.

Також, згідно довідки від 23.09.2021 року №85952, виданої сектором «Офісу Львівської громади у с. Лисиничі, с. Підбірці», та акту обстеження матеріально - побутових умов від 23.09.2021 року, складеного комісією департаменту агломерації Львівської міської ради, до дня смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Разом з нею в даному будинку на час її смерті постійно проживали без реєстрації наступні особи: дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; онука - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; онук - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Факт постійного проживання ОСОБА_1 у житловому будинку по АДРЕСА_2 без реєстрації разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердили сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що свідчать їх власноруч проставлені підписи в акті обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 23.09.2021 року.

Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки вона не зверталася до нотаріуса у встановлений законодавством 6-місячний строк для прийняття спадщини із заявою про прийняття спадщини, не була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже не змогла належним чином підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК та підпунктів 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У п. п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації нею права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки, встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Згідно представлених суду доказів, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги постійно проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 26.09.2019 року№ 1302, довідкою від 23.09.2021 року №85952 та Актом обстеження від 23.09.2021 року.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За встановлених вище обставин у суду не виникає сумніву, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , а тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.4, 81, 258, 259, 263-265, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, ст. 1216-1218, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , - задоволити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Львівська міська рада, , 79006, м. Львів, пл. Ринок, 1.

СуддяД. А. Кукса