ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2365/21 Номер провадження 22-ц/814/70/22Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н. Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

cуддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Вінтоняк Н.Д., повний текст судового рішення виготовлено 20 серпня 2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії(далі - АТ «Полтаваобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обґрунтування позову посилалося на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке надавалося Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго».

Однак, при належному наданні позивачем послуг з теплопостачання, відповідачка не здійснювала своєчасну оплату за надані їй послуги, у зв`язку з чим, станом на 09 березня 2021 року, утворилася заборгованість за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року в розмірі 13665,95 грн.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «Полтаваобленерго» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою на користь заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 13665,95 грн, індекс інфляції у розмірі 1462,63 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 712,08 грн та вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2021 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з лютого 2018 року по квітень 2019 року в сумі 11162, 97 грн, інфляційні витрати у розмірі 1462,63 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 712,08 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 1911,34 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що АТ «Полтаваобленерго» надавало відповідачці за її місцем проживання послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з лютого 2018 року по березень 2019 року, які остання отримувала, але за них не сплачувала. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2017 року по січень 2018 року відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив фактичні обставини, не з`ясував чи належний позивач у справі та припустився помилки при обчисленні строку позовної давності.

Позиція інших учасників справи

Від представника АТ «Полтаваобленерго» - адвоката Дятлової М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України(далі- ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки дана справа підпадає під ознаки зазначених норм цивільно-процесуального закону, то переглядається без виклику учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 11 серпня 2000 року № 1515 ВАТ «Полтаваобленерго», правонаступником якого є АТ «Полтаваобленерго», призначено головним виконавцем комунальних послуг по теплопостачанню споживачів теплової енергії в м.Кременчуці.

Згідно довідки Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради від 08 квітня 2021 року № 4719/01-32, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , яке надається АТ «Полтаваобленерго».

Згідно наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідачки за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року становить 13665,95 грн.

Також позивачем за зазначений вище період нараховано 3% річних в розмірі 712,08 грн та індекс інфляції за порушення грошового зобов`язання в сумі 1462,63 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції виходив із того, що підприємство надавало відповідачці за її місцем проживання послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з лютого 2018 року по березень 2019 року, які остання отримувала, але за них не сплачувала. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2017 року по січень 2018 року відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду правильним, з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як визначено статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із частиною 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15).

Згідно пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що споживачка ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , отримувала послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, що надавалось їй АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії, яке є правонаступником ПАТ «Полтаваобленерго», що підтверджується статутом товариства.

Послуги з теплопостачання надавалися відповідно до тарифів та їх структури за послуги з централізованого опалення, що затвердженні рішеннями виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 972 від 10 серпня 2018 року, № 1386 від 29 жовтня 2018 року, № 169 від 08 лютого 2019 року.

Тарифи на послуги ПАТ «Полтаваобленерго» встановлено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг».

Зазначені обставини відповідачем не спростовані належними і допустимими доказами.

У суді першої інстанції відповідачка подала письмову заяву щодо застосування строку позовної давності до правовідносин.

Згідно зі статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць.

Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

АТ «Полтаваобленерго» звернулось до суду з даним позовом 23 березня 2021 року, тому право вимоги сплати заборгованості за кожний місяць у позивача виникає після 20 числа наступного місяця, отже і перебіг позовної давності починається також після 20 числа.

Встановивши вказані обставини, здійснивши аналіз наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності, встановленого статті 257 ЦК України, за період з лютого 2018 року по березень 2019 року у розмірі 11162,97 грн.

Також місцевим судом, відповідно до статті 625 ЦК України обґрунтовано стягнуто з відповідачки на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 1462,63 грн та 3% річних у розмірі 712, 08 грн, виходячи з того, що заборгованість становить 11162,97 грн.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі про те, що АТ «Полтаваобленерго» є неналежним позивачем, не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються положеннями статуту підприємства, згідно якого АТ «Полтаваобленерго» є правонаступником ПАТ «Полтаваобленерго».

Крім того, твердження апелянта, щодо неправомірності повернення її зустрічної позовної заяви то АТ «Полтаваобленерго» про захист прав споживача, колегія суддів визнає неспроможним, оскільки за первісним та зустрічним позовами наявні різні предмет доказування та суб`єктний склад.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

На підставі частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31 січня 2022 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору в розмірі 454 грн. до ухвалення апеляційним судом судового рішення.

У зв`язку з тим, що апеляційний суд, розглянувши справу по суті, прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , то з останньої на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2022 року.

Головуючий суддя О. О. Панченко

Судді Т. В. Одринська

В. П. Пікуль