Справа № 182/7856/21
Провадження № 2/0182/883/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.04.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 . На даний час їхня донька є студенткою першого курсу Вінницького національного медичного університету за спеціальністю медична психологія. Тобто, на даний час донька не працює та немає заробітку для забезпечення себе, а їй дуже важко самостійно утримувати доньку, оскільки суми доходу недостатньо для належного забезпечення. Тому, вона змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки на час її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, в судове засідання не прибув, при цьому, скористався своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, та подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. Позивачка посилалась на необхідність стягнення з нього на утримання доньки аліментів в розмір 1/4 частини заробітку, з чим він категорично не погоджується, так як, при визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, під час прийняття рішення, необхідно врахувати його матеріальне становище. Він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та не постійний дохід, оскільки через відсутність роботи з місця свого проживання час від часу виїжджає на роботу у різні країни Європи. Також істотне значення для справедливого та об`єктивного вирішення вказаної справи мають наступні обставини: між ним та позивачкою існувала усна домовленість, що він повинен утримувати свою доньку до досягненні нею повноліття, після чого передасть повнолітній доньці право власності на однокімнатну квартиру у м.Запоріжжі, а позивач, у свою чергу, не буде мати до нього будь-яких претензій з приводу подальшого утримання доньки або оплати її подальшого навчання. Він виконав свої зобов`язання до досягнення 18-річного віку доньки. Приблизно, у лютому-березні 2021 року, враховуючи, що донька постійно проживала у м.Нікополі, Дніпропетровської області, і не планувала у подальшому проживати у м.Запоріжжі, ним було прийнято рішення продати квартиру, яка планувалася у власність доньки, та передати їй кошти від реалізації нерухомості для того, щоб вона могла самостійно розпорядитися вказаними коштами за власним розсудом для навчання, або придбання житла, тощо. Він продав нерухомість, сплатив із отриманої суми коштів усі податки та платежі і, приїхавши у м.Нікополь, передав 12 000, 00 доларів США своїй доньці ОСОБА_4 в присутності її матері ОСОБА_1 , та своєї дружини ОСОБА_5 . Ним також було наголошено про виконання своїх домовленостей і зобов`язань та почуто слова вдячності за благородний вчинок батька. Згідно досягнутих усних угод між позивачем та ним, у подальшому до нього не повинно було виникнути питань з приводу оплати доньці будь-яких подальших витрат. Враховуючи, що він не має юридичної освіти і звик виконувати свої обіцянки, він не підтвердив свої дії документально та чекав від позивача виконання їх домовленостей у відповідь на виконані ним батьківські зобов`язання. Однак, він був дуже здивований та розчарований, коли дізнався про існування позовної заяви про стягнення аліментів, тому, що уже фактично виконав свої батьківські зобов`язання та сплатив своїй доньці аліменти до досягнення нею повноліття та грошові кошти у загальній сумі 12 000, 00 доларів США. Тому, на підставі вищевикладеного, позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.20-23).

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме:

1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4 ) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі, про що свідчить актовий запис № 32, складений 21 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції у м.Запоріжжя (а.с.3). Відповідно до довідки № 05//1-664 від 27 вересня 2021 року, виданої Вінницьким національним медичним університетом імені М.І.Пирогова, ОСОБА_3 є студенткою першого курсу, денної форми навчання, за спеціальністю: медична психологія, з зазначенням кінцевого терміну навчання - до 01 липня 2027 року (а.с.5).

З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить висновку, що з ОСОБА_2 , підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме - до 01 липня 2027 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. Посилання відповідача на ту обставину, що ним зобов`язання щодо утримання доньки були виконанні в повному обсязі, оскільки в рахунок майбутнього стягнення аліментів ним було надано кошти від продажу квартири, судом до уваги не приймаються, оскільки документального підтвердження або письмової домовленості між сторонами про даний факт відповідачем до суду не надано. Тому, підстав про для врахування даних обставин не вбачається.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908грн.00 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 430, ст.ст.191,199-201 СК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з 16 листопада 2021 року, і - до 01 липня 2027 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал