Справа № 201/17/22
Провадження № 2др/201/16/2022
03 березня 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі питання про розподіл судових витрат за заявою представника позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївни) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» (третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1362,00 грн.
В обґрунтування заявленого, посилається на те, що під час ухвалення судового рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, в частині витрат на надання правової допомоги, які позивач поніс при розгляді справи.
До судового засідання 18.02.2022р. адвокатом позивача подано заяву про надання можливості представлення доказів розміру витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що відповідно до ч. 8 ст. 137 ЦПК України надає право подання доказів про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (договорів, рахунків тощо) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На підставі пункту 3.1 договору про надання правової допомоги №Ф21/36 від 20.12.2021р. розмір гонорару адвоката було визначено після виконання адвокатом всіх дій по справі до ухвалення рішення на підставі акту надання послуг № 7-1 від 21.02.2022р., рахунку № 7-1 від 21.02.2022p., які становлять 21 600,00 грн.
Таким чином, розмір витрат відповідача на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду (аналіз позовної заяви та судової практики), складання процесуальних документів (позов, заява про забезпечення позову, заява про судові витрати), збір доказів тощо, визначений згідно з умовами договору про надання правової допомоги № Ф21/36 від 20.12.2021р., на підставі рахунку № 7-1 від 21.02.2022р., акту надання послуг № 7-1 від 21.02.2022р. становить 21 600,00 грн., що має бути сплачена позивачем протягом 22 банківських днів з дати отримання рахунку (21.02.2022р.).
При цьому, розмір витрат на надання правової допомоги не перевищує попередньо зазначений у позові, зокрема, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 992,40 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову, в розмірі 496,20 грн., що документально підтверджується прикладеними до позовної заяви платіжними дорученнями, а також пов`язані з витратами на правничу допомогу у розмірі 21 600,00 грн., що документально підтверджується договором № Ф21/36 про надання правничої (правової) допомоги від 20.12.2021р., що на думку заявника позбавляє суд права відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат.
02.03.2022р. представник позивача ОСОБА_3. надав до суду заяву про розгляд заяви про винесення додаткового рішення за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі.
Інші учасники судового процесу (їх представники) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна зі складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката, узгоджується з умовами укладеного між адвокатом та клієнтом договору про надання правової допомоги № Ф21/36 від 20.12.2021р., додаткової угоди № 1 від 21.02.2022р. до договору про надання правової допомоги № Ф21/36 від 20.12.2021р.
Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується актом наданих послуг № 7-1 від 21.02.2022р. та рахунком на оплату № 7-1 від 21.02.2022р.
Суд вважає, що стороною позивача належними доказами доведено понесені витрати на професійну правничу допомогу, а тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 21 600,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя О.С. Наумова