Справа № 408/2766/18-ц
Провадження № 2/408/109/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2022 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого-судді: Булгакової Г.В.

при секретарі: Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська цивільну справу за позовною заяв ою ОСОБА_1 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Біловодському районному суді Луганської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, провадження по якій було відкрито ухвалою судді Кускової Т.В.від 14 лютого 2019 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 04 червня 2020 року, головуючим суддею у даній справі було визначено суддю Соболєва Є.О.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 18 листопада 2021 року, проведеного на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 18 листопада 2021 № 302 в зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, головуючим суддєю у вказній справі було визначено суддю Булгакову Г.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Параграф 2 глави 4 розділу І Цивільного процесуального кодексу України місить норми права, які регламентують інститут представництва в цивільному процесі.

Частиною 2 ст. 58 ЦПК України передбачено, що особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

В даному випадку позов ОСОБА_1 , в інтересах якої дїє ОСОБА_2 , стосується земельних відносин, спір щодо яких не є малозначним (див. ч. 4 ст. 274 ЦПК), тому він розглядається у порядку загального позовного провадження.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді вказаної категорії справ може бути адвокат або законний представник.

В частині 1 статті 62 ЦПК України перелічено перелік документів, що підтверджують повноваження представників, до яких відносяться: довіреність фізичної або юридичної особи; свідоцтво про народження дитини або рішення про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Згідно ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Представником позивача по справі є ОСОБА_2 , однак в матеріалах, доданих до позовної заяви не містяться документи, що підтверджують повноваження вказаного представника відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 62 ЦПК України.

Таке оформлення позовної заяви та додатків до неї не відповідає положенням вищевказаних норм ЦПК України, оскільки ними не передбачено участі у справі представника без документів, що надають йому відповідні повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази до суду подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до вимог пунктів 5.26, 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Підпис відповідальної особи на документі засвідчують відбитком печатки організації. Згідно з пунктом 4.5 ДСТУ 4163-2003 у документах, що їх оформлюють на двох і більше сторінках, реквізити 26 - відбиток печатки, 27 - відмітка про засвідчення копії проставляють після тексту (21).

Однак при вивченні позовної заяви та додатків до неї судом встановлено, що позивач додав до заяви (для суду) фотокопії документів, що завірені представником Коструб Т.А., яка згідно доданих документів до позовної заяви не мала права їх завіряти, також більшість фотокопій документів взагалі не мають ніяких реквізитів, передбачених законодавством для засвідчення копій (слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення).

Частиною 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак вивченням змісту позовної заяви ОСОБА_1 та додатків до неї судом встановлено, що позивачем всупереч даних норм до заяви не додано доказів, які б підтверджували обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн., але не додано доказів спричинення відповідачем матеріальної шкоди на вказану суму. Додані позивачем квитанції з аптеки на різні суми, не може розглядатися судом як доказ, тому що з них незрозуміло ким та кому надана шкоду здоров`ю, відсутній висновок лікаря та призначення лікування. Позивачем також не обґрунтована моральна шкода у розмірі 10000 грн.

Позивачем в даному позові в якості співвідповідача, або третьої особи також не залучено орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та орган місцевого самоврядування, до повноважень яких належить вирішення земельних спорів в межах населених пунктів. Позивач зазначає, що неодноразова зверталося до селищної ради з приводу врегулювання спору, але рішення органу місцевого самоврядування з даного питання до матеріалів позову не долучено.

Відповідно до частин 11-13 статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК Україн, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, роз`яснивши, що в разі їх не усунення в цей строк позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.В. Булгакова