Номер провадження: 22-ц/813/4697/22
Номер справи місцевого суду: 510/794/20
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 16 вересня 2021 року у складі судді Бошкова І.Д.,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є дочкою відповідача та навчається на денній формі в Ізмаїльському державному гуманітарному університеті. Навчання триватиме з 01.09.2018 по 30.06.2022. Позивач навчається на платній основі, крім того, остання несе інші витрати, пов`язані з навчанням. Зазначила, що нею було сплачено за навчання всього 28 900 грн. Позивач не працює, стипендію не отримує, мати позивача працює, однак її дохід не дозволяє матеріально забезпечити навчання доньки, вона потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. Вважає, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу та вважає необхідним компенсувати 1/2 частку матеріальних витрат, пов`язаних із навчанням у сумі 14 450 грн. Вказала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює в дошкільному навчальному закладі ясла-садок «Мартічка» Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнень позовних вимог позивач просила стягнути аліменти на її користь з відповідача на період навчання в розмірі 1/6 частини усіх його доходів та Ѕ частини матеріальних витрат, пов`язаних з оплатою навчання в розмірі 14 450 грн.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 16 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що наявність у відповідача дружини, яка не працює та неповнолітньої дочки не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання та потребує такої допомоги. Обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Апелянт також зазначила, що, відмовляючи в задоволенні позову, суд не врахував наявність у відповідача доходу від земельної ділянки, наявності домашнього господарства, офіційного працевлаштування, тим самим переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на саму повнолітню та її родичів (матір та бабусю). Крім того, судом першої інстанції не було досліджено та не надано оцінку показам та поясненням позивача про те, що квартира була придбана в м. Ізмаїл на кошти бабусі, яка продала будинок в селі. Квартира була оформлена одразу на ім`я позивача, так як бабуся бажала подарувати квартиру в подальшому, а щоб не оформляти два правочини. Також позивачем було отримано в борг кошти у родичів з метою проведення оплати на навчання. Пізніше бабуся продала будинок та було повернуто борги та придбано квартиру.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14.09.2012 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 грудня 1991 року виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, актовий запис за N20, мають одну неповнолітню дитину, розірвано. За обоюдною домовленістю між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд визначив, що неповнолітня донька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матір`ю - ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 01 грудня 2011 р. до 01 липня 2013 р. тобто до закінчення донькою ОСОБА_5 навчання; потім стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 30.03.2019, тобто до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття.

Як вбачається зі свідоцтва про народження у відповідача ОСОБА_2 також є спільна з ОСОБА_7 дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки Новосільської сільради Ренійського району Одеської області від 31.07.2020 №708 сім`я відповідача ОСОБА_2 складається з жінки ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про доходи ОСОБА_7 за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2020 року відсутня.

Відповідно до копії довідки УСЗН Ренійської районної державної адміністрації від 06.08.2020 ОСОБА_7 не перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації та не отримує будь-яких соціальних допомог.

З довідки лікаря вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має хронічне захворювання та перебуває на обліку в ОДКБ.

Як вбачається з довідки про доходи відповідача ОСОБА_2 від 31.07.2020 №75, останній працює в ДНЗ «Мартічка» на посаді охоронця, його заробітна плата, в тому числі в натуральній формі за квітень 2020 року становила 5 390,10 грн., за травень 2020 року 5 471,92 грн., за червень 2020 року 5 419,28 грн., за липень 2020 року 5 202,80 грн. та його загальна сума доходу за вказаний період, без урахування аліментів, склала 21 484,10 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за відповідачем ОСОБА_2 не зареєстровано майно.

Згідно з довідкою, виданою Ізмаїльським державним гуманітарним університетом (ІДГУ) №1035 від 09.09.2020 позивач ОСОБА_1 є студенткою третього курсу денної форми навчання факультету управління, адміністрування та інформаційної діяльності.

Відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення аліментів на період навчання, суд першої інстанції виходив з того, що з урахування доходів відповідача та знаходженням на його утриманні двох осіб, стягнення аліментів з відповідача на навчання є неспіврозмірним доходам відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати таки заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Суд враховує наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що позивач навчається на денній формі навчання у Ізмаїльському державному гуманітарному університеті.

З відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2018 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована з 16.01.2019 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Не спростовано, що в період навчання ОСОБА_1 набуте право власності на квартиру в порядку укладення договору купівлі - продажу. Зазначена обставина є ознакою матеріального стану, який впливає на право на утримання від батьків.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти надані іншими особами належним чином не підтверджені.

Відповідач офіційно працевлаштований, та з урахуванням того, що останній має на утриманні неповнолітню дочку, яка має хронічне захворювання та дружину, яка не працює, враховуючи розмір його заробітної плати, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дохід не є достатнім для надання утримання повнолітній дитині.

Доводи апелянта про те, що відповідач отримує дохід від земельної ділянки, а також має домашнє господарство, а тому має можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, будь-якими доказами не підтверджені.

Щодо вимоги позивача про стягнення 1/2 частки матеріальних витрат, пов`язаних із навчанням у сумі 14 450 грн. апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така є необґрунтованою з огляду на наступне.

Вбачається, що 17.08.2018 року між ОСОБА_9 (бабуся студентки) -замовником та Ізмаїльським державним гуманітарним університетом- виконавцем був укладений договір N72 про надання освітніх послуг (навчання) відповідно до якого Ізмаїльський державний гуманітарний університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_1 , термін навчання 3 роки 10 місяців з 01.09.2018 по 30.06.2022, денна форма навчання. Загальна вартість освітньої послуги становить 48 600 грн.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій, а саме N150 від 23.08.2018, яка свідчить про сплату ОСОБА_1 ІДГУ 11100 грн., а також копія квитанції від 04.03.2020 №68 про сплату ОСОБА_1 ІДГУ 5800 грн. та копія квитанції від 17.09.2019 про сплату ОСОБА_1 ІДГУ 5800 грн.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 Сімейного Кодексу України (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року N 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі N 622/373/16-ц, провадження N 61-1717св18, від 25 лютого 2020 року у справі N 521/4397/17, провадження N 61-39201св18.

Отже, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 СК України).

Вказаними правовим нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачають наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

В даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо навчання дитини у обраному закладі на контрактній формі навчання.

Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті зазначених витрат.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню, рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: