Провадження № 22-ц/802/260/22 Категорія: 88 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Савчук Т.Ф.,

з участю заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Поліщук В.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_3 , поданою від його імені представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що її син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність була встановлена до 01.04.2021.

Згідно довідки № 4874/2-432 від 09.08.2021 він з 03.08.2021 перебуває на стаціонарному лікуванні в ІІІ відділенні КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради, у ході якого вирішується питання про продовження інвалідності.

ОСОБА_3 з 2007 року перебуває на диспансерному обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцька. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 405 від 23.03.2015 йому встановлено діагноз - параноїдна шизофренія, параноїдний синдром безперервного типу прогредієнтного перебігу з емоційно-вольовим дефектом.

Він двічі на підставі судових рішень був госпіталізований до психіатричного закладу у примусовому порядку.

ОСОБА_3 потребує постійного піклування зі сторони іншої особи, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, чим може поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей та становити небезпеку для близьких людей.

Ураховуючи наведене, просила визнати ОСОБА_3 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року заяву задоволено.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Встановлено опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним встановлено у 2 роки з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 від імені фізичної особи ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволені заяви.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подали.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи Управління охорони здоров`я Луцької міської ради Поліщук В.С. (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Статтею 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частиною 1 ст. 298 ЦПК України передбачено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

З висновку судово-психіатричного експерта КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради №275 від 21.09.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним перебігом, вираженим параноїдним та емоційно-вольовим дефектом. Наявний психічний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За станом психічного розладу ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду (а.с.34-35).

Ураховуючи, що ОСОБА_3 унаслідок хронічного стійкого психічного розладу фактично позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про необхідність визнання його недієздатним.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Суд першої інстанції, дослідивши належні, допустимі та достовірні докази щодо психічного здоров`я ОСОБА_3 , ураховуючи подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради від 11.11.2021, як органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 (а.с.46-48), дійшов правильного висновку про призначення її опікуном свого сина.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Єдине посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції ухвалено рішення із посиланням на неіснуючий доказ - висновок судово-психіатричного експерта КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради №1275 від 11.10.2021, який на а.с.34-35 - відхиляються апеляційним судом, оскільки на а.с.34-35 знаходиться висновок судово-психіатричного експерта КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради №275 від 21.09.2021 саме щодо ОСОБА_3 , а у зазначенні у рішенні суду першої інстанції його номера і дати судом зроблено описку, яку можливо виправити у визначений процесуальним законом спосіб (ст.269 ЦПК України).

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повно та об`єктивно дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені представником ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді