Справа №935/2514/20 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 76 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

16 березня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладання трудового договору, стягнення недоплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, стягнення доплати за використання раціоналізаторських пропозицій, зобов`язання відповідача вчинити дії , -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 13 січня 2022 року на електрону адресу Житомирського апеляційного суду подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження. Ухвалою цього ж суду від 21 лютого 2022 року призначено справу до розгляду на 16 березня 2022 року.

11 березня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову. Просить накласти арешт на майно і грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві та знаходяться у нього чи в інших осіб в сумі 1 441 934,50 грн., як захід забезпечення трудового позову та порушених прав інтелектуальної власності, у тому числі, на банківському рахунку НОМЕР_1 у ПАТ «АБ «РАДАБАНК»: 1) на наявні грошові кошти відповідача, що знаходяться у нього або знаходяться, зокрема, але не виключно, на його банківському рахунку НОМЕР_1 у ПАТ «АБ «РАДАБАНК», зазначеному на його бланку; 2) кошти, що підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у інших осіб, зокрема, у підрядника Приватного підприємства «АВТОМАГІСТРАЛЬ», від якого відповідач є субпідрядником із виконання зазначеного ремонту моста через річку Тетерів; 3) кошти, що підлягають передачі або сплаті відповідачеві та знаходяться у інших осіб, зокрема, - у Житомирської обласної адміністрації, яка оплачує їх з державного бюджету відповідно до договору, наявному на її сайті, за умовами конкурсу; 4) наявне майно відповідача - мобільний асфальтовий завод AMMAN PRIME 140, що знаходиться в селищі Заводське міста Конотопу Сумської області. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Розглянувши заяву, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом першим частини першої ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується - накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (вид забезпечення позову).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Разом із тим, у пункті 4 Постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд може накласти арешт лише на грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд має перевірити, які конкретно грошові кошти належать відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банках або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Також потенційно може виникнути ситуація, коли буде накладено арешт на рахунки, що використовуються товариством для виплати заробітної плати, для обліку коштів соціального страхування, тобто є рахунками зі спеціальним режимом використання чи можуть бути порушені права інших осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти може обмежити права працівників на отримання заробітної плати та позбавити товариство можливості сплачувати податки, збори та обов`язкові платежі до бюджетів різних рівнів.

Наданих суду відомостей щодо банківського рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «АБ «РАДАБАНК», тобто зазначення лише його номеру без зазначення призначення такого рахунку недостатньо, щоб надати правову оцінку ймовірності порушення у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову в спосіб, який просить позивач, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також створення перешкод у здійсненні товариством господарської діяльності.

Крім того, заявником не надано відомостей про кошти, які належать відповідачу та знаходяться у Приватного підприємства «АВТОМАГІСТРАЛЬ», на яких рахунках та призначення цих рахунків. Відсутня належна інформація й щодо Житомирської обласної державної адміністрації. Отже, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, можуть перешкоди не лише господарській діяльності відповідача, а й інших юридичних осіб, які не є відповідальними за спірними правовідносинами.

За таких обставин заявником не надано належних доказів на доведення доводів необхідності застосування даних заходів, наявності об`єктивних обставин необхідності охорони матеріально-правових інтересів позивача та неможливість виконання судового рішення в майбутньому.

За таких обставин заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149,150,352,357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: