З а о ч н е р і ш е н н я
03 березня 2022 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі головуючого судді - Шевчук Ю.В.,
за участі секретаря судових засідань - Бучка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення передплати,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся 25 листопада 2020 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення передплати.
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 27.02.2020 року між сторонами було укладено договір №35, згідно якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язується за завданням замовника - позивача ОСОБА_1 розробити дизайн-проект мебелі, виготовити та передати замовнику у власність мебель, відповідно розробленого та затвердженого дизайн-проекту, в кількості і в асортименті відповідно ескізу, а замовник оплатити і прийняти меблі.
Відповідно до п.3 Розділу 1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується виконати додаткові послуги: доставка, монтаж і установка.
Пунктом 1 Розділу 8 Договору від 27.02.2020 року визначено, що за невиконання, або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену законодавством України і цим договором. Пунктом 3 цього розділу визначено, що за затримку виготовлення меблів виконавець виплачує замовнику штраф в розмірі 0,3% від ціни виконання робіт за кожний день прострочення, але не більше 25% робіт.
Відповідно до розділу 3 вищевказаного Договору, Виконавець зобов`язаний виготовити меблі протягом 25 робочих днів і змонтувати їх на місці установки протягом 10 робочих днів.
Таким чином, виходячи з вищевказаних умов Договору, Виконавець зобов`язаний виготовити меблі не пізніше, ніж до 02 квітня 2020 року, і змонтувати їх на місці установки не пізніше, ніж 16 квітня 2020 року. Проте відповідач свої зобов`язання не виконав.
Звернувшись до правоохоронних органів з відповідною заявою, позивач ОСОБА_1 отримав відповідь, що для захисту своїх конституційних прав необхідно звернутись до Вінницького міського суду.
З метою досудового врегулювання спору, 28.10.2020 року позивачем було направлено на адреси відповідача лист-вимогу про припинення договору №35 від 27.02.2020 року та повернення коштів (передплати) згідно даного договору.
01.11.2020 року відповідачем повторно, в якості гарантій повернення коштів (передплати) згідно договору №35 від 27.02.2020 року, написано розписку згідно якої, ОСОБА_2 зобов`язувався згідно договору №35 від 27.02.2020 року, укладеного з гр. ОСОБА_1 виготовити останньому меблі протягом 25 робочих днів і установити її протягом 10 робочих днів. На даний момент умови договору зі сторони відповідача не виконано.
Станом на 25.11.2020 року, відповідачем повернуто позивачу лише 3 000 грн. 00 коп., що свідчить про невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи, що договором передбачено штраф не більше 25% від суми договору, тому розмір штрафних санкцій складає 5715,00 грн..
Таким чином, ОСОБА_2 порушив умови вищевказаного договору, свої зобов`язання у передбачений договором строк не виконав, сплачені позивачем кошти повертати відмовляється.
У зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 звертається до суду з позовною заявою та просить суд:
- розірвати договір №35 від 27.02.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 ;
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Дослідивши та вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.02.2020 року між сторонами було укладено договір №35, згідно якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язується за завданням замовника - позивача ОСОБА_3 розробити дизайн-проект мебелі, виготовити та передати замовнику у власність мебель, відповідно розробленого та затвердженого дизайн-проекту, в кількості і в асортименті відповідно ескізу, а замовник оплатити і прийняти меблі.
Відповідно до п.3 Розділу 1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується виконати додаткові послуги: доставка, монтаж і установка.
Пунктом 1 Розділу 8 Договору від 27.02.2020 року визначено, що за невиконання, або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену законодавством України і цим договором. Пунктом 3 цього розділу визначено,що за затримку виготовлення меблів виконавець виплачує замовнику штраф в розмірі 0,3% від ціни виконання робіт за кожний день прострочення, але не більше 25% робіт.
Відповідно до розділу 3 вищевказаного Договору, Виконавець зобов`язаний виготовити меблі протягом 25 робочих днів і змонтувати їх на місці установки протягом 10 робочих днів.
Таким чином, виходячи з вищевказаних умов Договору, Виконавець зобов`язаний виготовити меблі не пізніше, ніж до 02 квітня 2020 року, і змонтувати їх на місці установки не пізніше, ніж 16 квітня 2020 року. Проте відповідач свої зобов`язання не виконав.
Звернувшись до правоохоронних органів з відповідною заявою, позивач ОСОБА_1 отримав відповідь, що для захисту своїх конституційних прав необхідно звернутись до Вінницького міського суду.
З метою досудового врегулювання спору, 28.10.2020 року позивачем було направлено на адреси відповідача лист-вимогу про припинення договору №35 від 27.02.2020 року та повернення коштів (передплати) згідно даного договору.
01.11.2020 року відповідачем повторно, в якості гарантій повернення коштів (передплати) згідно договору №35 від 27.02.2020 року, написано розписку згідно якої, ОСОБА_2 зобов`язувався згідно договору №35 від 27.02.2020 року, укладеного з гр. ОСОБА_1 виготовити останньому меблі протягом 25 робочих днів і установити їх протягом 10 робочих днів. На даний момент умови договору зі сторони відповідача не виконано.
Станом на 25.11.2020 року, відповідачем повернуто позивачу лише 3 000 грн. 00 коп., що свідчить про не виконання своїх зобов`язань.
Враховуючи, що договором передбачено штраф не більше 25% від суми договору, тому розмір штрафних санкцій складає 5715,00 грн..
Таким чином, судом достаменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови вищевказаного договору, свої зобов`язання у передбачений договором строк не виконав, сплачені позивачем кошти станом на теперішній час не повернув.
За статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст.837 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст.839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 846 ЦК України, визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.ч.1-4 ст.849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.
Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч.1 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання умов договору від 27.02.2020 року, не здобуто таких доказів і судом.
Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи,що договором передбачено штраф не більше 25% від суми договору, тому розмір штрафних санкцій складає 5715,00 грн..
Враховуючи вищезазначене, у цій частині позовні вимоги теж підлягають задоволенню.
За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 1681,60 грн. згідно квитанції №2155-3662-6724-0785 від 25.11.2020 року.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 526, 549, 570, 612, 651, 839, 846, 849 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення передплати - задовольнити.
Розірвати договір №35 від 27.02.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , судовий збір у сумі 1681,60 грн..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 04.03.2022 року.

Суддя