Дата документу 22.02.2022 Справа № 554/5545/19
Справа №554/35/2022
Провадження № 6/554/5545/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Шевченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві подання Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В. звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за виконавчим провадженням № 66939651 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 554/5545/19, виданого 30.08.2021 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 467 246, 74 грн. Та за виконавчим провадженням №66924052 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 554/5545/19 від 30.08.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 38 502,49 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В. в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу у її відсутність. Вимоги подання підтримала, просила задовольнити.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду державним виконавцем, встановлено наступне.

На примусовому виконанні Приватного виконавця Полтавського округу Гуріної Т.В. знаходиться виконавче провадження №66939651 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 554/5545/19, від 30.08.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 467 246,74 грн. Та за виконавчим провадженням №66924052 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 554/5545/19 від 30.08.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 38 502,49 грн.

24.09.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

24.09.2021 року постановою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Вказана постанова про арешт майна направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документ .

ОСОБА_1 направлялися виклики з вимогою з`явитися до приватного виконавця: 19.10.2021 за вих. № 5358, 09.11.2021 за вих. № 7354, 20.12.2021 за вих. 11636.

Оскільки тимчасове обмеження права виїзду може застосовуватися за поданням приватного виконавця у разі ухилення боржника від виконання рішення, суд вважає, що державним виконавцем повинні бути надані суду докази, які свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання обов`язків по виплаті боргу за судовим рішенням.

Разом з тим в поданні відсутні докази, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, тобто не надано належних і допустимих доказів, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та йому роз`яснені права і обов`язки, що боржник ухилився від виконання зобов`язання. Крім того, матеріали подання не містять даних про вжиття державним виконавцем інших заходів примусового стягнення, що вказувало б на здійснення виконавцем всіх можливих та необхідних дій з метою виконання рішення.

З урахуванням того, що законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження боржника у його конституційному праві на виїзд за межі України.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 Цивільного кодексу України,п. 19 ч. 2 ст. 18Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.М.Бугрій