Справа № 455/247/22
Провадження № 2/455/406/2022
УХВАЛА

10 березня 2022 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2022 ОСОБА_1 звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати об`єктом спільної сумісної власності сторін: вікна пластикові (3 шт.) 6000 грн, двері міжкімнатні (4 шт.) - 12 800 грн, двері вхідні - 4000 грн, диван - 6000 грн, стінка - 4000 грн, ламінат в кімнатах - 6000 грн, шафа-купе в кімнаті - 15 000 грн, двері - гармошка в кухні - 800 грн, ванна кімната (ремонт в ванній - 3000 грн, тумбочка, дзеркало -2000 грн, умивальник, кран - 1500 грн, душова кабіна - 8000 грн, сушка для одягу в ванній - 1000 грн, стеля в ванній - 400 грн), ремонт в туалеті - 2000 грн, унітаз - 1000 грн, світильник в кімнаті - 800 грн, шпалери -2000 грн, розкладний стіл - 1000 грн, опалення квартири - 15 000 грн, утеплення будинку - 30 000 грн, ремонт у квартирі (кухні та коридорі) на суму 800 доларів США, кухонний куток - 5000 грн, витяжка, духовка, плита - 13000 грн, кухня (кухонні меблі під замовлення) - 30000 грн, кран - 1000 грн, мийка для кухні - 1000 грн, табуретки (4 шт.) - 1600 грн, ламінат - 3000 грн, шафа-купе в коридорі - 5000 грн, світильники (2 шт.) - 700 гри, телевізор - 3000 грн, тумбочка - 1000 грн, тюль, гардини - 2000 грн, пральна машина - 3000 грн, посуд - 5000 грн, автомобіль «Opel Zafira», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 7 тис. доларів США. В порядку поділу спільного сумісного майна між подружжям залишити у власності ОСОБА_1 автомобіль «Opel Zafira», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 196242,2 грн. зі стягненням на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 різниці вартості у розмірі 11291,40 грн. Визнати особистою приватною власністю дружини ОСОБА_1 золоті прикраси - ланцюжок, 4 - підвіски, 3 - перстені.

Питання про відкриття провадження у справі на даний час не вирішено.

Разом з позовною заявою, 02.03.2022 ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - автомобіль «Ореl Zafira», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ; забороною ОСОБА_2 вчиняти будь які дії, щодо розпорядження автомобіля «Ореl Zafira», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заяву обґрунтовує тим, що спірний автомобіль «Ореl Zafira», номерний знак НОМЕР_1 , є зареєстрованим на неї, але таким на даний час одноособово користується відповідач ОСОБА_2 . Стверджує, що є підстави вважати, що дане майно може бути відчужено на користь третіх осіб, та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви та підстави поданої заяви про забезпечення позову, вважаю, що у задоволенні такої необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, відповідно до п.п.1,2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, всупереч вищевказаним положенням ст.ст.12, 81 ЦПК України до заяви про забезпечення позову заявником не додано жодних доказів, які б підтверджували обставини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, зокрема, доказів, що підтверджують наявність у власності відповідача вищевказаного майна.

Також відсутні відомості про наявність реальної загрози відчуження відповідачем вищевказаного майна на користь третіх осіб та утруднення у зв`язку із цим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зокрема, заявник не надав жодного доказу на підтвердження того, що відповідачем вживаються будь-які заходи з реалізації вищевказаного майна. Заява не містить жодного доводу в обґрунтування того, що наявні реальні факти, які вказують на вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження даного майна.

Більше того, як зазначає сама заявниця у заяві про забезпечення позову, спірний автомобіль «Opel Zafira», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за нею.

В той же час, відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов можливо забезпечити накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

За таких обставин, суд на даний час не знаходить законних підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 247, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 10.03.2022.

Суддя А.В.Кушнір