Номер провадження: 22-ц/813/2138/22
Номер справи місцевого суду: 507/530/20
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Любашівського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області , відповідно до якого просила:

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_2 , розміром 0,1500 га, кадастровий номер :02:006:0326;

- визнати протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 0,1500 га за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер :02:006:0326.

В обґрунтування вимог позивач вказувала, що 18 жовтня 2019 року рішенням Любашівської селищної ради №704 «Про надання земельної ділянки із вільних земель запасу та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 », їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0.1361 га за адресою: АДРЕСА_1 .

На дану земельну ділянку згідно рішення Любашівської селищної ради №3232 від 28 січня 2015 року було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 », який був її батьком, але за життя він не встиг виготовити документи, що підтверджують його право власності на дану земельну ділянку.

Коли вона звернулась до проектної організації з питанням про підготовку документів, що посвідчують право власності на вказану земельну ділянку, то з`ясувалось, що 28 квітня 2016 року Любашівської селищною радою було прийнято рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ». При цьому, рішення Любашівської селищної ради №3232 від 28 січня 2015 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не скасував та не визнав таким, що втратило чинність.

На даній земельній ділянці раніше знаходився житловий будинок, котрий належав її батькові, але через аварійний стан його було знесено. Документи на вказану земельну ділянку за життя почав виготовляти її батько, але через те, що процес розроблення документів дуже довгий на час смерті він не встиг їх закінчити. За користування даною земельною ділянкою нею сплачувався земельний податок, про що свідчить квитанція. За таких обставин, позивач просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12 січня 2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року, відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення судом було допущено порушення норм матеріального права та процесуального права, що в подальшому призвело до ухвалення незаконного рішення.

При цьому апелянт вказує на те, що згідно рішення Любашівської селищної ради №3232 від 28 січня 2015 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 » та рішенням Любашівської селищної ради №704 від 18.10.2019 року було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки ОСОБА_1 .

При цьому, 28 квітня 2016 року Любашівської селищною радою було прийнято рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ».

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Любашівською селищною радою було виділено відповідачу спірну земельну ділянку, без врахування того, що раніше вказану земельну ділянку надано позивачу.

Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку було відкрито.

Ухвалою від 04 березня 2021 року справу було призначено до розгляду.

У судомому засіданні ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно рішення Любашівської селищної ради №3232 від 28 січня 2015 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 » надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0.1361 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13)

28 квітня 2016 року Любашівської селищною радою було прийнято рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр.. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 » , відповідно до якого відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0.15 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10)

Як вбачається із рішення Любашівської селищної ради №704 від 18 жовтня 2019 року «Про надання земельної ділянки із вільних земель запасу та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 », позивачці ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0.1361 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до рішення № 762-VII від 29 листопада 2017 року, Любашівська селищна рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :02:006:0326) ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загальною площею - 0,15 га із земель АДРЕСА_1 в межах території Любашівської селищної ради та передати йому у власність вказану земельну ділянку. (а.с.82)

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі рішення № 762-VII від 29 листопада 2017 року Любашівської селищної ради, державний реєстратор Самойленко О.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого зареєструвала право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:006:0326, цільового призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, за адресою АДРЕСА_1 ).

З листа Любашівської селищної ради №1078/02-20 від 05.06.2020 року вбачається, що земельна ділянка (кадастровий номер :02:006:0326) площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надана ОСОБА_2 із вільних земель комунальної власності Любашівської селищної ради, земельна ділянка площею 0,1361 га за адресою: АДРЕСА_1 надана ОСОБА_3 відповідно до рішення Любашівської селищної ради №3232 від 28.01.2015 року є суміжною земельній ділянці наданій ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_2 , розміром 0,1500 га, кадастровий номер :02:006:0326, проте відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Так, в судовому засіданні встановлено, що державний акт ОСОБА_2 не отримував, а отже позов в цій частині є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 0,1500 га за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер :02:006:0326, то суд першої інстанції дійшов наступного висновку.

Враховуючи, що рішення № 762-VII від 29 листопада 2017 року Любашівської селищної ради, яким ОСОБА_2 передано земельну ділянку у власність не визнано недійсним та не скасовано, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Самойленко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:006:0326, цільового призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, за адресою АДРЕСА_1 ).

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 із вимогами про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_2 , розміром 0,1500 га, кадастровий номер :02:006:0326; визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 0,1500 га за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер :02:006:0326.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що:

-реєстрація права власності ОСОБА_2 відбулась 06.12.2017 року на підставі рішення Любашівської селищної ради від 29.11.2017 року;

-земельна ділянка (кадастровий номер :02:006:0326) площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надана ОСОБА_2 із вільних земель комунальної власності Любашівської селищної ради, земельна ділянка площею 0,1361 га за адресою: АДРЕСА_1 надана ОСОБА_3 відповідно до рішення Любашівської селищної ради №3232 від 28.01.2015 року є суміжною земельній ділянці наданій ОСОБА_2

-рішення Любашівської селищної ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 позивачем не оскаржено;

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Колегія суддів також звертає увагу, що у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 362/884/16-ц (провадження № 61-346св19) та від 24 квітня 2019 року у справі № 758/3921/15-ц (провадження № 61-20439св18) зроблено висновок, що «належними відповідачами у справах про визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України не виявлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи судом першої інстанції під час ухвалення рішення, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе