ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/47/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Бершадська Г. В., Костів О. З.,

за участі секретаря - Романська К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/12522/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., повний текст рішення суду складено 15 листопада 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Техно-Трейд», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання порушеним право споживача на інформацію, визнання неналежним виконання договору, визнання порушеним право на свободу пересування та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів приватного підприємства «Техно-Трейд», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у якому просить визнати право на свободу пересування порушеним, оскільки ПП Техно- Трейд, ФОП ОСОБА_2 із самого початку не забезпечили можливість доступу (переміщення) в будинок АДРЕСА_1 , відкриття електричних замків набором цифрового коду; визнати порушеним право споживача на інформацію про продукцію, оскільки ПП Техно- Трейд, ФОП ОСОБА_2 із самого початку на електричних замках з домофоном, у візитці у місцезнаходженні будинок АДРЕСА_1 не розміщують куток споживача, правила використання продукції, не зазначають у правилах цифрові коди для відкриття електричних замків з домофоном за допомогою набору цих кодів; Визнати неналежним виконанням договору, оскільки ПП Техно-Трейд, ФОП ОСОБА_2 із самого початку позбавляють можливості отримувати послуги та не усувають спричинені ними істотні недоліки - не налаштовують електричні замки з домофоном для їх відкриття набором цифрової кодової комбінації в будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПП Техно-Трейд, ФОП ОСОБА_2 у місцезнаходженні будинок АДРЕСА_1 розмістити куток споживача, правила використання електричних замків з домофоном, налаштувати на електричних замках та зазначити у правилах, у візитці цифрові коди: «*#0324», «*#7695», «*#3258», для відкривання електричних замків за допомогою їх набору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проживає в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , приміщення під`їздів якого для своєї господарської діяльності використовують ПП Техно-Трейд (керівник Матлак В.І.), ФОП ОСОБА_2 . Останні розмістили на дверях під`їзду електричні замки, що перешкоджає його свободі пересування. Можливими способами доступу в будинок є лише за допомогою карток-чіпів, набором цифрового коду на електричному замку з домофоном або шляхом відключення електричних замків від електропостачання. На вказаних електронних замках не налаштовано цифрову комбінацію для їх відкриття, що є істотним недоліком, який цілодобово обмежує, позбавляє та перешкоджає доступу в будинок. Зокрема до нього не можуть безперешкодно прибути екстрені служби, лікарі, родичі, знайомі, неможливо безперешкодно щось занести чи винести, оскільки двері ще не відкрившись уже автоматично закриваються із великим зусиллям, на дверях немає «лапки-підпорки» для фіксації дверей у відкритому положенні, на дверях немає з обох сторін дверних ручок. Відповідачі у такий спосіб нав`язують товари і послуги непотрібного асортименту, штучно спричиняють недоліки в товарах і послугах які надають споживачеві, вимагають за усунення наслідків вказаних недоліків грошові кошти і примушують до виконання чи невиконання цивільно-правових відносин та зобов`язань.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Техно-Трейд», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання порушеним право споживача на інформацію, визнання неналежним виконання договору, визнання порушеним право на свободу пересування та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить Апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду скасувати, ухвалити нове рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що незважаючи на відсутність згоди від встановлення домофону його змушують встановлювати домофон, нести витрати на електропостачання для господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 , ПП Техно-Трейд, надання ними послуг та абонплату за послуги, придбавати картки-чіпи, нести за них матеріальну відповідальність, тобто агресивним способом спонукають до закупівлі товарів та послуг непотрібного асортименту.

Вважає, що діями відповідачів, які полягають у нав`язуванні їхніх послуг порушені його права споживача.

Вказує, що наявне неправильне застосування судом норм матеріального права, в т.ч. оскільки послуги і товари ФОП ОСОБА_2 , ПП Техно-Трейд не є житлово-комунальними, тому посилання на норми про ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є безпідставним, в даному випадку зобов`язання регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що наявне неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а саме, щодо основної функції домофон з електричними замками належить їх відкривання за допомогою набору цифрових кодів для пересування в під`їзд (порушення свободи пересування територією України, обмеження права житло, порушення права на вільний вибір продукції споживачем, істотні недоліки в послугах тощо);

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

В судове засідання сторони не зявилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача стосовно порушення його прав як споживача відповідних послуг та власника житла є лише його особистими припущеннями, які не ґрунтуються на жодних фактичних даних.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та перевірено доказами наявними у матеріалах справи, що на підстав Договору доручення від 07 лютого 2013 року ОСОБА_3 (надалі - Повірений) з однієї сторони і кожний з мешканців будинку за адресою АДРЕСА_2 (надалі - Об`єкт), які вказані у Додатку №1 до цього договору окремо (надалі Довірителі), з іншої сторони сумісно поіменовані як Сторони домовилися про те, що Повірений зобов`язується за рахунок, від імені і в інтересах Довірителів укласти вказані в п.1.2 Договору угоди, пов`язані з встановленням на Об`єкті системи обмеження доступу в багатоквартирний будинок (надалі - Угоди) та вжити заходи до їх виконання (надалі заходи з виконання угод), вказані в п.1.3 цього Договору, а Довірителі зобов`язуються надати і надавати необхідні кошти для виконання угод, організаційно сприяти Повіреному у виконанні даного Договору та Угод (п.1.1 Договору).

Згідно протоколу зборів мешканців квартир, який є додатком до вищевказаного Договору, мешканці (власники) квартир, за адресою АДРЕСА_2 (надалі - Довірителі) своїми підписами підтвердили свою згоду на встановлення та обслуговування системи контролю та обмеження доступу у їхньому під`їзді. Зі змістом договорів (на придбання, безоплатне використання, встановлення) ознайомлені, не мають жодних заперечень щодо їх умов та змісту та своїми підписами підтверджують свою згоду на їх укладання Повіреним від їхнього імені.

Як вбачається із змісту вказаного протоколу 53 із 87 мешканців (власників) квартир підтвердили свою згоду на встановлення та обслуговування системи контролю та обмеження доступу у їхньому під`їзді.

07 лютого 2013 року мешканці будинку за адресою АДРЕСА_2 (надалі - Об`єкт), які перелічені в Додатку №1 Договору доручення в особі ОСОБА_3 (надалі - Повірений), діючого на підставі вказаного Договору Доручення, а також ця особа (Повірений) особисто, з однієї сторони (надалі - Замовник) та СПД ФО ОСОБА_2 (надалі - Виконавець), діючого на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію з іншої сторони, сумісно пойменовані як Сторони уклали Договір про встановлення системи контролю та обмеження доступу (СКД), згідно умов якого Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується у строки та на умовах, передбачених у Договорі встановити на об`єкті систему обмеження та контролю доступу до багатоквартирного будинку (надалі - СКД), а саме: передати у власність Замовнику металеві двері, електромагнітний замок, дверний доводжувач, електронні ключі, панель виклику, комутатор та електричну проводку (надалі - Обладнання); виконати роботи з монтажу та налагодження Обладнання і Майна (надалі - Роботи) на Об`єкті Замовника, що фіксується підписанням акту прийому-передачі обладнання та робіт (надалі - Акт). Замовник зобов`язується прийняти та сплатити Виконавцю повну вартість Обладнання і Робіт згідно Умов Договору (п.1 Договору).

Згідно п.2 Договору вартість Обладнання і Робіт для кожної із квартир, перелічених у Договорі Доручення є договірною, визначається загальною кількістю квартир у під`їзді (у даному випадку 87) типом дверей та розміром дверного отвору згідно тарифів на день складання Договору та становить по 210 грн. з квартири. Вартість кожного додаткового ключа становить 15 грн.

25 лютого 2013 року мешканці будинку за адресою АДРЕСА_2 , які перелічені в Додатку №1 до договору доручення від 07 лютого 2013 року в особі ОСОБА_3 та СПД ФО ОСОБА_2 уклали акт №142 здачі-приймання виконаних послуг за Договором №07/02 від 07 лютого 2013 року про те, що всі зобов`язання згідно договору №07/02 від 07 лютого 2013 року виконанні у повному обсязі і відповідають умовам Договору.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За приписами статті 18 цього Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором.Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.

Згідно ст.ст. 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів( п.1 ч. 2 ст.21 Закону).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів`передбачено право споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку регулюються Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 змушують встановлювати домофон, нести витрати на електропостачання для господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 , ПП Техно-Трейд, надання ними послуг та абонплату за послуги, придбавати картки-чіпи, нести за них матеріальну відповідальність, тобто агресивним способом спонукають до закупівлі товарів та послуг непотрібного асортименту колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу пропонувалось безоплатне забезпечення комплектом ключів, чим забезпечувалось право вільного доступу до власного помешкання та до власного під`їзду, а відтак умовами договору забезпечено право власника квартири будинку, який не виявив бажання з більшістю мешканців під`їзду на підключення своєї квартири до системи домофону, на безоплатне отримання ключа від вхідного електронного замка.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача стосовно порушення його прав як споживача відповідних послуг та власника житла є лише його особистими припущеннями, які не ґрунтуються на жодних фактичних даних.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що зроблені з урахуванням вимог законів, що регулюють спірні правовідносини, та відповідають наявним у справі доказам.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що більшість власників квартир, які дали згоду на встановлення системи контролю та обмеження доступу вчинили дії, не порушуючи вимоги закону. Місце, де встановлені двері з вищезгаданою домофонною системою є місцем загального користування мешканців будинку.

Відповідно до статті 6 цього Закону співвласники мають право, зокрема, одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина 2статті 382 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що наявне неправильне застосування судом норм матеріального права, в т.ч. оскільки послуги і товари ФОП ОСОБА_2 , ПП Техно-Трейд не є житлово-комунальними, тому посилання на норми про ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є безпідставним, в даному випадку зобов`язання регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки

Судом першої інстанції не встановлено також наявності недоліків продукції у виді не налаштованої цифрової кодової комбінації для відкриття електричного замка з домофоном, так як право встановлювати відповідні коди доступу належить власнику відповідного обладнання, у даному випадку, усіх мешканців будинку шляхом обговорення відповідного питання на загальних зборах, а тому судом підставно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2022 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: Г.В. Бершадська

О.З. Костів