ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1482/22 Справа № 185/6503/21 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Селянського фермерського господарства "Сокол"

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними постанов державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Селянське фермерське господарство "Сокол", державний виконавець відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанови державного виконавця Павлоградського ВДВС ПС МРУЮ Панасенка А.Л., у якій просив суд:

- визнати неправомірними та скасувати постанови від 06 серпня 2021 року про повернення виконавчого листа №2-587-2009 від 09 липня 2009 року про стягнення на його користь з СФГ "Сокол" 190 000 грн. та про повернення виконавчого листа №185/436/18 від 25 травня 2019 року про стягнення на його користь з СФГ "Сокол" 133 178,60 грн., які стягнуті рішеннями Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, які набрали законної сили та пред`явлені до примусового їх виконання Павлоградським ВДВС ПС МРУЮ.

Скарга обґрунтована тим, що зазначені два виконавчих провадження об`єднані у зведене виконавче провадження, в рамках якого було описано та арештовано комбайн "СК-5М-1 "Нива", належний СФГ "Сокол", який не був проданий на торгах тричі та запропонований ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за суму 25 250 грн., на що останній погодився. 25 травня 2018 року за результатами огляду комбайну державний виконавець склав акт, зазначивши про розукомплектування комбайну та його невідповідність заявленому боржником його технічного стану, що стало підставою для відмови ОСОБА_1 від залишення зазначеного комбайну у себе в рахунок погашення боргу СФГ "Сокол". Натомість, державний виконавець замість звернення до суб`єкту оціночної діяльності за для переоцінки майна у вигляді залишків комбайну та виставлення його на торги, 06 серпня 2021 року повернув своїми постановами виконавчі документи стягувачу, тобто ОСОБА_1 з підстав відмови стягувача залишити майно, яке не реалізоване на торгах, у себе в рахунок погашення боргу.

Зазначені обставини стали підставою для звернення боржника зі скаргою до суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Панасенка А.Л. щодо повернення стягувачу виконавчих листів, виданих Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області №2-587-2009 від 09 липня 2009 року про стягнення на користь ОСОБА_1 з СФГ "Сокол" в рахунок боргу за договором позики 190 000 грн., №185/436/18 від 26 березня 2019 року про стягнення на користь ОСОБА_1 з СФГ "Сокол" боргу у розмірі 133 178,60 грн.; Зобов`язано державного виконавця Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Панасенка А.Л. або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби відновити викнавче провадження з виконання виконавчих листів, виданих Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області №2-587-2009 від 09 липня 2009 року про стягнення на користь ОСОБА_1 з СФГ "Сокол" в рахунок боргу за договором позики 190 000 грн., №185/436/18 від 26 березня 2019 року про стягнення на користь ОСОБА_1 з СФГ "Сокол" боргу у розмірі 133 178,60 грн.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою СФГ "Сокол" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову із задоволенням вимог скарги, посилаючись на те, що дане судове рішення є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані обставини, а висновки суду щодо повторної оцінки майна державним виконавцем, яке становить рештки комбайна та яке не було реалізоване на торгах, не відповідають нормам діючого законодавства та матеріалам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як передбачено пунктами 2, 3 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

-у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що за змістом оскаржуваних постанов від 06 серпня 2021 року, виконавчі листи про стягнення боргу на користь ОСОБА_1 з СФГ "Сокол" повернуті стягувачу з підстав відсутності у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, при цьому у постановах, які оскаржуються, не зазначена підставою для повернення виконавчих документів стягувачу саме відмова стягувача від залишення у себе майна, яке не реалізоване на торгах.

З доданих до скарги документів встановлено, що 08 травня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову, якою передано стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом N 2-587/2009, виданим Павлоградським міськрайонним судом 09 липня 2009 року, майно, яке не було реалізоване при проведенні електронних торгів і яке стягувач виявив бажання забрати в рахунок часткового погашення боргу за ціною останніх торгів 25250 грн., а саме: колісний транспортний засіб марки СК-5М-1, модель "Нива", тип комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без документів та номерних знаків (а. с. 11).

25 травня 2018 року державним виконавцем на території СФГ "Сокол" було проведено огляд комбайну СК-5М-1 "Нива", згідно якого на комбайні відсутні двигун та жатка, праве заднє колесо пробито (а. с. 9).

30 травня 2018 року начальником Павлоградського міськрайонного відділу ДВС було направлено подання до Павлоградського відділу поліції про притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 388 КК України відповідальних осіб СФГ "Сокол". З тексту подання видно, що в ході виконання рішень суду державним виконавцем описано та передано на зберігання СФГ "Сокол" комбайн СК-5М-1 "Нива" 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без документів та номерних знаків. 25 травня 2018 року при проведенні виконавчих дій встановлено, що з комбайна знято двигун. Станом на 30 травня 2018 року місцезнаходження двигуна з комбайну не встановлено, в діях відповідальних осіб СФГ "Сокол" наявні ознаки злочину.

Постановою державного виконавця від 21 серпня 2018 року було скасовано Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08 травня 2018 року, оскільки стягувач відмовився від запропонованого в рахунок погашення боргу майна (а. с. 10).

Обгрунтуванням скарги є відмова стягувача ОСОБА_1 від майна, запропонованого в рахунок погашення боргу, оскільки на торги виставлявся цілий комбайн, оцінений у 25250 грн., а при огляді цього комбайну державним виконавцем було встановлено, що комбайн розукомплектований, в ньому не вистачає деяких деталей, пошкоджено колесо.

Однак рештки комбайну, що є в наявності на території СФГ "Сокол", теж мають певну цінність, тому твердження державного виконавця про те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, не відповідає дійсності.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, при цьому також слід відзначити, що за даними про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з датою видачі 13 квітня 2009 року (а.с.41), наданого до матеріалів скарги, також зазначено інше майно, яке обтяжено арештом на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 березня 2009 року, ухваленої на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2009 року у справі №2-587/2009, що спростовує висновки державного виконавця про відсутність іншого майна боржника, а інших письмових доказів на доведення зворотнього матеріали справи не містять.

Державний виконавець мав можливість визначити вартість розукомплектованого комбайну, як окремих предметів техніки, як про це зазначено у ч.4 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" і вчинити дії щодо звернення стягнення на це майно, з урахуванням того, що рішення суду залишились не виконаними, що є обов`язковим, в силу ст. 129-1 Конституції України.

Закон України "Про виконавче провадження" не містить заборони проведення повторної оцінки майна в рамках одного виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстнацїі дійшов висновку про те, що державним виконавцем було повернуто виконавчі документи стягувачу за наявності майна, яке могло бути оцінене і на яке можливо звернути стягнення, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року N 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон N 1403-VIII).

Законом N 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно з статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розгляді скарги на дії державного виконавця в порядку статей 447-453 ЦПК України суд не вправі скасовувати постанови державного виконавця та перебирати на себе обов`язки, покладені нормами Закону України "Про виконавче провадження" на державних та приватних виконавців, з огляду на що в частині відмови в задоволенні скасування постанов від 06 серпня 2021 року державного виконавця суд першої інстанції вірно дійшов висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин та невзяття до уваги неможливості державним виконавцем після проведення третіх торгів знову здійснювати оцінку цього майна, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки предметом цієї скарги ОСОБА_1 є повернення виконавчих документів стягувачу з підстав відсутності у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, а не зобов`язання виконавця виставляти те ж саме майно вчетверте з відповідною оцінкою майна, враховуючи, що від заявленого боржником майна залишились окремі предмети, які, до того ж, кожний окремо, можуть підлягати оцінці за для реалізації та виконання рішень суду в рахунок погашення боргу боржника пере стягувачем, як і не приймає до уваги твердження про списання цього комбайну та зняття з обліку рухомого майна, що свідчить про вибування з власності СФГ "Сокол", оскільки оцінка належності майна боржникові також відноситься до компетенції виконавця, в провадженні якого знаходиться виконавчий документ, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена скарга підлягає задоволенню частково.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності судового рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для його скасування, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Сокол" - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров