Справа № 159/6495/21
Провадження № 2/159/211/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання спільного майна,

встановив:

02 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лященко Сергій Олександрович звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивача коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та витрат на встановлення металопластикових вікон та радіаторів в загальній сумі 34 069,62 грн.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є колишнім подружжям. Під час шлюбу придбали квартиру АДРЕСА_2 , у якій зареєстровані. У січні 2013 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано без поділу майна подружжя.

Після розірвання шлюбу відповідач у вказаній квартирі не проживає, однак залишається власником нерухомості (на праві приватної спільної сумісної власності). За останніх три роки ОСОБА_4 самостійно оплачувала комунальні послуги; покращила побутові умови провела ремонт (замінила вікна, радіатори). Усього такі витрати становлять 68 139 грн 24 коп.

Позивач, керуючись вимогами цивільного законодавства, Житлового кодексу України просить стягнути з відповідача половину понесених витрат на утримання житла.

2. У відзиві на позов відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що саме ОСОБА_4 є основним квартиронаймачем. Позивача не надала суду доказів укладення договору про визначення порядку володіння та користування спільним майном або надання пропозиції на укладення такого договору. Також позивач не надала доказів звернення до відповідача з пропозицією заміни вікон та батарей опалення. Відповідач, у разі проживання у спірній квартирі, не має на меті користуватись кухонними меблями та газовою плитою, оскільки може встановити свої.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою від 05.11.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 23.11.2021, відкладене на 20.12.2021, 01.02.2022. Ухвалою суду від 01.02.2022 у даній справі закрите підготовче провадження, призначено до судового розгляду на 03.03.20211, відкладено на 07.04.2022.

Інших процесуальних дій у справі суд не вчиняв.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 розгляд справи проведено без участі її представника адвоката Лященка С.О.

За клопотанням відповідача ОСОБА_3 розгляд справи проведене за його відсутності із участю представника позивача адвоката Клімука О.С.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

4.1. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 02.11.1994 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб 24.07.1994 (арк спр. 13).

Рішенням Ковельського міськрайоного суду від 10.01.2013 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 21.01.2013 (арк. спр. 14).

Під час шлюбу позивач та відповідач придбали двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (копія договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2003, реєстраційний № 319) (арк. спр. 15).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.03.2003 №179438, вказана квартира перебуває у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (арк спр. 16).

Згідно з технічним паспортом квартири станом на 17.03.2003 зазначена квартира є двокімнатною, загальною площею - 48,3 кв.м., житловою площею - 29,1 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 12,0 кв.м., 2-а кімната - 17,1 кв.м., кухня - 6,7 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., ванна кімната - 2,5 кв.м., коридори - 5,5 кв.м., 2,2 кв.м., вбудована шафа - 0,4 кв.м., балкон - 0,9 кв.м. (арк спр. 17-19).

Відповідно до будинкової книги у вказаній квартирі прописані: ОСОБА_1 із 04.04.2003, ОСОБА_3 із 22.09.2016. Молодша неповнолітня дочка ОСОБА_5 із 16.08.2021 знята з реєстрації (арк. спр. 20-25).

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджено, що станом на 16.09.2021 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (арк. спр. 27).

Підставність витрат на утримання нерухомого майна позивач підтвердила копіями: договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 31.01.2017 (укладений із ТзОВ «К.П. Верес»), договору № 2-336 від 05.03.2014 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (укладеного із ПТМ «Ковельтепло»), договору від 13.03.2019 про вивезення та утилізацію побутового сміття (укладеного із РЖКП №2), виписки по руху коштів на картковому рахунку за операцією: утримання будинку, управління будинком, квитанцій про оплату отриманих послуг, довідкою про відсутність заборгованості за надані послуги ТзОВ «К.П. Верес», ПТМ «Ковельтепло», РЖКП №2; розрахункових листів; квитанцій про оплату вартості радіаторів, супутніх товарів для встановлення радіаторів, вікон, вартості робіт за їх встановлення, побутової техніки (арк спр. 28-115).

Загальна сума витрат за послуги з управління багатоквартирним будинком складає 10 864 грн 13 коп. Загальна сума витрат за послуги централізованого опалення складає 23 481 грн 39 коп. Витрати за послуги з вивезення та утилізацію побутового сміття 583 грн 84 коп. Вартість замінених вікон, у тому числі вартість робіт уцілому складає 12 363 грн, батарей 7 080 грн та супутніх товарів для встановлення батарей 1 414 грн. Позивач заявила до стягнення 50% понесених витрат на утримання житла.

5. Норми права, які застосував суд. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

У частині першій статті 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Застосований судом правовий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15.04.2021 у справі № 638/5001/17.

Отже, судом встановлено, що сторони є співвласниками спірної квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі квартири. Такими послуги зокрема є послуги з теплопостачання та утримання будинку і прибудинкової території.

Щодо витрат на покращення побутових умов (заміна вікон, радіаторів, побутової техніки, меблів), суд знаходить необхідність таких витрат обґрунтованою і доведеною з огляду на рік придбання нерухомості (2003) та відомостей щодо набуття у власність цієї квартири попередніми власниками (2002) із урахуванням 20-тирічної експлуатації житла. Необхідність проведення ремонту позивач також обґрунтувала неодноразовим залиттям квартири. Відповідач вказаних обставин, а також необхідності поліпшення житлових умов, не спростував і не заперечив.

Судом враховано, що після розірвання шлюбу у січні 2013 року сторони погодили, що у спірній квартирі залишаться проживати позивач ОСОБА_4 із дітьми; відповідач ОСОБА_5 при цьому може безперешкодно користуватись житлом.

Відповідачем не доведено обставин щодо вчинення позивачкою перешкод у користуванні належним йому житлом. Позивач і представник відповідача у судовому засіданні не заперечили, що ОСОБА_5 безперешкодно приходив у квартиру, використовував як місце відпочинку.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо користуванням спірним житлом (хоча і не на постійній основі) відповідачем, що вказує на його обов`язок приймати участь в покращенні побутових умов.

Водночас, суд критично оцінює доводи відповідача щодо можливості використовувати власні побутові прилади (у тому числі газову плиту) у виділеній йому кімнаті, оскільки таке використання не передбачене правилами використання газового обладнання у багатоквартирному будинку.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про задоволення позову стягнення з відповідача на користь позивача коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення та витрат на покращення побутових умов у сумі 34 069,62 грн. (що становить 50% вартості таких витрат).

6. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Отже із відповідача на користь позивача, із урахуванням задоволення позовних вимог, належить стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі статті 360, 526, 544 ЦК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання спільного майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення та витрати на покращення побутових умов житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у загальній сумі 34 069 грн 62 коп. (тридцять чотири тисячі шістдесят дев`ять грн 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витраті по сплаті судового збору у сумі 908 грн (дев`ятсот вісім грн).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 15.04.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА