Справа №524/599/20
Провадження №2/524/1174/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хаславська Карина Валентинівна, приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №120, вчиненого 01.02.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською Кариною Валентинівною таким, що не підлягає виконанню, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивувала тим, що 01 лютого 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. вчинений виконавчий напис № 120, яким звернуто стягнення на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала на те, що приватний нотаріус не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис, оскільки у нотаріуса не було підстав вважати, що її заборгованість перед банком є безспірною. Нотаріус не з`ясував розмір існуючої заборгованості.

В судовому засіданні позивач та її представник просили суд врахувати те, що будь-яких повідомлень про відкриття виконавчих проваджень позивач не отримувала. Про спірний виконавчий напис дізналась лише 12.08.2019. Також зазначили, що подана ними відповідь підтверджує те, що поштове відправлення з вимогою про погашення заборгованості не могло бути вручене позивачу.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

АТ «Альфа-Банк» у своєму відзиві посилався на те, що твердження позивача про ненадання приватному нотаріусу документів, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості є безпідставними та надуманими, оскільки перелік документів, за якими провадиться стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса чітко встановлений постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Просив врахувати, що позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог.

Вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

ПОЗИЦІЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ НА ПРЕДМЕТ СПОРУ

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хаславська Карина Валентинівна надіслала заперечення на позов в яких вказала, що при зверненні відповідача до приватного нотаріуса Хаславська К.В. з метою вчинення виконавчого напису, Банком було надано всі необхідні документи, зокрема і вимогу ПАТ «Укрсоцбанк», якою повідомлено позивача про необхідність усунення порушень по кредитному договору №720/1Ф-352 від 22.03.2007 та відповідне повідомлення отримано позивачем 02.11.2009.

Зазначає, що позивач повністю припинила виконувати зобов`язання за кредитним договором 13.07.2009 та станом на дату вчинення виконавчого напису термін невиконання складав більше 30 днів, у зв`язку з чим строк повернення кредиту у повному обсязі вважався таким, що настав з 14.07.2009.

З урахуванням наведеного, приватний нотаріус Хаславська К.В. вказує, що спірний виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог закону та без будь-яких порушень чи перевищень повноважень.

Приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович пояснень суду не надіслав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

06 жовтня 2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2021 року скасовано рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06 жовтня 2020 року та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

06 жовтня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову, якою задоволено частково касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк»; скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2021 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

22 березня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 720/1Ф-352, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49 500,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 10 березня 2017 року.

Додатковою угодою від 03 липня 2009 року № 2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 22 березня 2007 року № 720/1Ф-352 збільшено ліміт заборгованості до 51 825,48 дол. США та встановлено кінцевий термін погашення заборгованості до 10 березня 2022 року.

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань 22 березня 2007 року між ОСОБА_1 та банком укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями (літера «А, а, ап» - житловий будинок житловою площею 27,9 кв. м; літера «Б» - сарай-літня кухня літера «В» - вбиральня, літера «К» - колодязь; літера «№ 1-3» - огорожа; літера «№ 4» - бруківка), загальною площею 57,1 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 314 248,00 грн, що в еквіваленті складає 62 227,33 дол. США.

Пунктом 4.1 договору іпотеки передбачено, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з пунктом 4.5 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів: 4.5.1 на підставі рішення суду; 4.5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса; 4.5.3 шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 4.5.4 шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-які особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; 4.5.5 шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

01 лютого 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. вчинено виконавчий напис № 120, на підставі якого запропоновано звернути стягнення на будинок з господарськими будівлями (літера «А, а, ап» - житловий будинок житловою площею 27,9 кв. м; літера «Б» - сарай - літня кухня літера «В» - вбиральня, літера «К» - колодязь; літера «№ 1-3» - огорожа; літера «№ 4» - бруківка), загальною площею 57,1 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належні на праві власності ОСОБА_1 .

За рахунок коштів, отриманих від реалізації будинку з господарськими будівлями (літера «А, а, ап» - житловий будинок житловою площею 27,9 кв. м; літера «Б» - сарай - літня кухня літера «В» - вбиральня, літера «К» - колодязь; літера «№ 1-3» - огорожа; літера «№ 4» - бруківка), загальною площею 57,1 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , запропоновано задовольнити вимоги АКБ «Укрсоцбанк» у розмірі: за кредитом - 341 960,95 грн, за відсотками - 16 214,99 грн, пеня - 564,52 грн, витрати з вчинення виконавчого напису - 2 500 грн, що становить 361 240,46 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. від 27 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57786978.

НОРМИ ПРАВА

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною третьою цієї статті визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, чинна на момент вчинення нотаріальної дії Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з пунктом 283 Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчиняється.

Відповідно до пункту 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у згаданому Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, що зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Інструкції.

За правилами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

В ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності».

У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду застосовано норми права та зроблено висновки щодо можливості вчинення виконавчого напису про звернення стягнення за іпотечним договором.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений Інструкцією, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень, письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження 14-706цс19).

Дослідивши матеріали нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Так, в надісланих суду матеріалах нотаріальної справи зберігається повідомлення про вручення поштового відправлення із зазначенням відомостей про отримання 02.11.2009 та копія квитанції відділення поштового зв`язку про відправлення листа 02.11.2009.

В судовому засіданні позивач та її представник заперечували факт отримання письмової вимоги про усунення порушень з посиланням на лист директора АТ «Укрпошта».

Із змісту листа директора АТ «Укрпошта» від 20.01.2021 №01.1-17/54 вбачається, що станом на день подання відповіді на запит час пересилання не пріоритетної рекомендованої кореспонденції в межах області становить Д+4, де Д день подання рекомендованого листа до пересилання у відділення поштового зв`язку.

З копії квитанції відділення поштового зв`язку вбачається, що поштове відправлення було передано до віддання 02.11.2009 о 15:41 в м. Полтава. Згідно із копією повідомлення про вручення поштового відправлення воно отримано в м.Кременчуці також 02.11.2009.

Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що ОСОБА_1 не мала можливості отримати поштове повідомлення за місцем свого проживання.

Інших даних, які б підтверджували отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень суду надано не було.

У зв`язку із цим, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином початок перебігу позовної давності необхідно обчислювати з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг довідатись про порушення свого цивільного права, а відповідач, навпаки, що інформацію щодо порушеного права позивач мав можливість отримати раніше.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2020 року по справі № 136/35/18(провадження № 61-7953св19)

Відповідач посилався на те, що позивач мала можливість дізнатись про порушення своїх прав за час двох виконавчих проваджень.

Позивач обґрунтовуючи свій позов в цій частині посилалась на те, що із матеріалами виконавчого провадження вона ознайомилась лише в серпні 2019 року.

Оцінюючи доводи учасників процесу та надані докази, суд відзначає таке.

Відповідно до копії спірного виконавчого напису він перебував на виконанні в Автозаводському ВДВС м.Кременчука двічі. Постановами державних виконавців від 12.11.2015 та від 25.09.2017 виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку із встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

На підтвердження своєї позиції позивачем було долучено лист Автозаводського ВДВС м.Кременчука в якому повідомлялось про те, що у відділі відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про виконавче провадження та отримання нею копій постанов про повернення виконавчого документу.

Разом із тим, суд відзначає, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 строк зберігання матеріалів виконавчих проваджень становить 3 роки. Тобто на дату надання Автозаводським ВДВС м.Кременчука відповіді матеріали виконавчих провадженні знищені. Крім того, на думку суду, зміст відповіді не підтверджує те, що відомості про повідомлення позивача про обставини, які можуть свідчити про порушення її прав були відсутні у відділі станом на момент вчинення виконавчих дій в межах відкритих виконавчих провадженнях.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що спірний виконавчий документ перебував на виконанні, суд вважає, що позивач мала можливість дізнатись про порушення її прав до 2017 року. Тому, суд вважає, що позивачем пропущено позовну давність, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.02.2022

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ