Справа №345/414/22
Провадження № 2/345/312/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді Якиміва Р.В.

секретаря Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 08.10.2015 року, в якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.01.2019 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 2000 грн. щомісяця на дитину, до його повноліття починаючи з 26.11.2018 року. Однак, з листопада 2018 відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого заборгованість станом на 24.01.2022 становить 74 333,33 грн. Матеріальне становище позивача значно погіршилося і вона не в змозі самостійно утримувати дитину, а відповідач фізично здоровий та працездатний, працює не офіційно, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців не має. Однак, добровільно допомагати дітям відповідач відмовляється, як і сплачувати визначену судом суму аліментів та погасити заборгованість. Позивач зазначає, що загальна сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів станом на 24.01.2022 складає 22 556,67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позивачка в судове засідання подала заяву у якій вказала,що позов підтримує,просить його розглядати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання подав заяву у якій вказав,що позов визнає,просить розглядати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є сторони по справі (а.с. 9).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.01.2019 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 2000 грн. щомісяця на дитину, до його повноліття (а.с. 12-14).

Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 345/5036/18 від 15.01.2019 про стягнення із відповідача по 2000, 00 грн. аліментів на дитину сума заборгованості станом на 24.01.2022 складає 74333,33 грн. (а.с.17- 16).

До матеріалів справи також долучено розрахунки суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а загальна сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з листопада 2018 по грудень 2021 складає 22 556,67 грн. .

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Згідно із ч.1 ст.196 СК України із змінами від 17.05.2017, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017, що набрав чинності 08.07.2016, було внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів.

У п.22 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це слід зазначити, що відповідачем, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної сплати аліментів у стягнутому судом розмірі на утримання неповнолітньої дитини та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин.

Тому, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, який, маючи працездатний вік не вживав заходів щодо утримання своєї дитини у визначеному судовим рішенням розмірі.

Аналіз ч. 1 ст. 196 СК України дає підстави стверджувати, що платник аліментів несе відповідальність, встановлену законом у вигляді пені, за несплату (неповну сплату) аліментів за встановлений рішенням суду період (місяць) у розмірі 1% від суми несплачених (недоплачених) аліментів за кожен день прострочення у вказаному періоді. Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суд вважає, що позивачкою у позові вірно обрано спосіб розрахунок пені, а саме, що пеня нараховуються на заборгованість по сплаті аліментів за кожен місяць окремо і множиться на кількість днів того місяця, у якому виникла така заборгованість.

Така ж позиція щодо розрахунку пені міститься і в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 6-94цс15, що відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має бути врахована іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведений позивачем розрахунок відповідає вказаним вимогам.

На підставі викладеного, ст.ст. 184, 196 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 жительки АДРЕСА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини: сина сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період листопада 2018 по грудень 2021 в розмірі 22 556,67 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: