Справа №295/965/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нессо», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження Богунського районного суду м.Житомира надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нессо», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову позивач зауважує, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Фінанс Інновація» суми заборгованості.

Позивач зазначає, що порядок вчинення нотаріальних дій врегульовується положеннями Закону України «Про нотаріат», іншими підзаконними нормативними актами, в тому числі Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до якої встановлювалась можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Перелік документів у попередній редакції, яка фактично відновила свою законну силу внаслідок прийняття судового рішення, не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорах, що не посвідчувались нотаріально.

На думку позивача, відповідні обставини, з урахуванням існування спору щодо розміру заборгованості, виключають можливість вчинення виконавчого напису як виконавчого документа, заснованого за своєю природою на безспірності вимог стягувача.

З огляду на викладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалами суду від 25.01.2022 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників, витребувано докази, забезпечено позов шляхом зупинення примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Судом встановлено наступні обставини.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. 15.09.2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 744, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Фінанс Інновація» (на час виіршеня спору ТОВ "Нессо") заборгованості за договором від 05.03.2020 року, що виникла за період з 05.03.2020 року по 08.09.2020 року, в сумі 17 130,00 грн.

За вчинення виконавчого напису передбачається до стягнення з боржника 1100,00 грн., а всього - 18 230,00 грн.

Напис видано на підставі ст. ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до ст.ст. 87-88 закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»)

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу неможливості застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених позивачем вимог, суд виходить з передбачених положеннями ст. 2 ЦПК України принципів цивільного судочинства, що полягають, зокрема, у змагальності сторін , диспозитивності.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення нотаріально посвідченої угоди між фінансовою установою та позивачем із покладенням на останнього зобов`язання з повернення грошової суми.

Надаючи оцінку всім доказам у взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини в обгрунтування заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є достатніми для визнання таких вимог виправданими, а тому, з огляду на вищезазначені порушення, допущені при вчиненні виконавчого напису, яким суд вважав необхідним надати оцінку у їх повній сукупності, позов у відповідній частині підлягає до задоволення.

Суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем не надано будь-яких доказів на фактично понесені або обґрунтовано передбачені витрати з оплати послуг професійної правничої допомоги, а тому суд відмовляє у задоволені відповідних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 744, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А 15.09.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (, адреса місцезнаходження: 03124, м. Київ, Бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520) заборгованості в розмірі 18 230,00 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов