РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/2582/20

Провадження № 22-ц/4815/156/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Ковальчук Л. В.,

учасники справи:

позивач - Корнинська сільська рада Рівненського району Рівненської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 липня 2021 року у складі судді Красовського О. О., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 08.08.2021 р.,

в с т а н о в и в :

Корнинська сільська рада Рівненського району Рівненської області звернулася до Рівненського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що відповідачем незаконно використовується земельна ділянка орієнтовною площею 0,0012 га, шляхом огородження кам`яним парканом (блоки), яка відноситься до земель запасу комунальної власності. Вказані обставини свідчать про порушення вимог земельного законодавства, а саме ст. 125, 126 Земельного кодексу України та кваліфікуються, як самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності площею 0,0012 га. З цих підстав просила зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0012 га, яка є суміжною з земельною ділянкою кадастровий номер :02:004:0685, та розташована в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області, та привести її у попередній стан шляхом знесення кам`яного паркану. Також просила витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, Корнинська сільська рада оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що Актом від 24.05.2018 року №488-ДК/246/АО/10/01/-18 встановлено, що спірна земельна ділянка використовується ОСОБА_1 шляхом її огородження кам`яним парканом (блоками), що свідчить про порушення вимог земельного законодавства, а саме ст..ст. 125, 126 ЗК України та кваліфікується, як самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності площею 0,0012 га. В акті відображено відомості про осіб, запрошених при проведенні обстеження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відмовились як від підпису в акті, так і від отримання його копії. Окрім цього, за результатами проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства посадовою особою Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області складено Акт № 488-ДК/534/АП/09/01-18 від 24.05.2018р., яким встановлено, що окрім земельної ділянки площею 0,01 га (кадастровий номер :02:004:0685), яка перебуває у приватній власності, ОСОБА_1 фактично використовується і земельна ділянка площею 0,0012 га, шляхом огородження кам`яним парканом. При ухваленні оскаржуваного рішення судом не надано правової оцінки таким Актам. При цьому, як вважає суд, в процесі проведення Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства та обстеження земельної ділянки відповідачку не залучено для участі та не запропоновано надати пояснення або ж будь-які покази з приводу виявлених порушень. Вважає, що в процесі надання правової оцінки вказаним актам та процедурі проведення перевірки дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, суд вийшов за межі своїх повноважень, перебравши на себе функції адміністративного суду. За змістом Актів перевірки обстеження земельної ділянки вбачається, що предметом (об`єктом) перевірки уповноваженою особою Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області була саме земельна ділянка комунальної форми власності (вулиця), а не земельна ділянка, належна на праві приватної власності відповідачу, а відтак участь ОСОБА_1 під час перевірки не була обов`язковою. Саме використання земельної ділянки комунальної власності підлягало перевірці, а не будь-які інші земельні ділянки, що знаходяться у приватній власності. Крім того, відповідачем не оскаржувалась постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог земельного законодавства, а штраф, накладений такою постановою, був сплачений в повному обсязі. Також не був оскаржений відповідачем припис про усунення вимог земельного законодавства №488-ДК/434/Пр/03/01/-18 від 20.07.2018р., яким було зобов`язано відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Також суд вказав, що копіями актів органу Держгеокадастру не можуть бути підтверджені спірні правовідносини в частині ймовірного самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки комунальної власності, оскільки їх оригінали не досліджувались судом, проте, суд міг з власної ініціативи витребувати відповідні оригінали(ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України). ОСОБА_1 , повідомивши суд, що подала позивачу заяву про передачу спірної земельної ділянки їй в оренду, фактично визнала самовільне її зайняття. Подання відповідачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду не призвело до виникнення у відповідача прав на спірну земельну ділянку. Більше того, рішенням Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 22.01.2021р. № 220 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,0020 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Колоденка, в зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки (невідповідність генплану забудовника в с. Колоденка). Дане рішення сільської ради відповідачем не оскаржувалось та не скасоване. Суд не оцінив, що відповідач самоусунулась від сприяння проведення судової експертизи на її замовлення, не оскаржила актів індивідуального характеру Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, якими встановлено факт самовільного зайняття нею земельної ділянки площею 0,0012 га. За заявою відповідачки судом першої інстанції було призначено земельно-технічну експертизу для встановлення самовільного захвату земельної ділянки загального користування. Оскільки відповідачка не оплатила вартість експертизи, експертом ухвала суду повернута без виконання. Суд першої інстанції не ухвалив жодного рішення про можливість або ж наявність підстав для відстрочення оплати експертизи, а прийняв рішення за відсутності належного доказу - земельно-технічної експертизи. З огляду на це, Корнинська сільська рада звернулась із заявою до експерта про надання висновку і такий висновок експертом було складено 19.11.2021 року. Із цих підстав апелянт просив долучити до матеріалів справи висновок експерта № 210720_З.О.В від 19.11.2021 року, скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук В. С. вказує, що вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: відповідно до договору купівлі-продажу від 27.01.2016 року ОСОБА_1 прибдала земельну ділянку, площею 0,01 га, за кадастровим номером :02:004:0685 в с. Колоденка Рівненського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо фактичного користування відповідачкою земельною ділянкою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту побудови відповідачкою кам`яної огорожі поза межами власної земельної ділянки, не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірна земельна ділянка є землею загального користування, а не приватна власність відповідачки чи інших осіб.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, оскільки такий висновок суперечить, доказам, які є в матеріалах справи.

Згідно із даними Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером :02:004:0685 перебуває у власності громадянки ОСОБА_1 , її площа 0,01 га.

Комісією Корнинської сільської ради 24.01.2018 року проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 . За результатом обстеження складено Акт. З Акту вбачається, що обстеження проводилось у зв`язку із скаргами громадян на самовільне захоплення відповідачкою частини земельної ділянки загального користування, орієнтовною площею 20 кв.м.

Згідно Акту обстеження земельної ділянки від 24.05.2018 р. за № 488-ДК/246/АО/10/01/-18, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контрою за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Герасимчуком А.В., окрім земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою комунальної власності, площею 0,0012га, яка огороджена кам`яним парканом. Додатком до Акту є топографічна зйомка, виконана сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3

24.05.2018 р. державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №488-ДК/534/АП/09/01-18 громадянкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Встановлено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності, площею 0,0012 га, відповідальність за таке діяння передбачена ст. 53-1 КУпАП.

За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2018 року № 488-ДК/0000353/П/07/01/-18. З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено, що остання засвідчила своїм підписом, та в поясненні зазначила: «З протоколом згідна».

Постановою від 20.07.2018 року № 488-ДК/0000353/ПО/07/01/-18 ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 53-1 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. Постанова не оскаржена, призначена судом сума штрафу сплачена відповідачкою.

Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_1 внесено припис з вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загального користування.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вище зазначеним доказам, на які послався позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги.

Також суд не врахував норми земельного законодавства, що регулюють порядок набуття у власність, або у користування земельних ділянок.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для користування стан включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до абзацу 15 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Суд першої інстанції не врахував, що 29.10.2020 року ОСОБА_1 подала до Корнинської сільської ради заяву про надання дозволу розроблення проекту землеустрою для отримання земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,0020 га, і яка примикає до земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:0685 та перебуває у її власності. Рішенням сільської ради у задоволенні заяви відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав, що вимоги позовної заяви належними та достовірними доказами не доведено.

До суду апеляційної інстанції позивачем долучено висновок земельно-технічної експертизи № 210720_З.О.В. від 19.11.2021 року.

Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання позивача про долучення такого доказу до матеріалів справи, врахувавши, що призначена судом першої інстанції судова земельно-технічна експертиза за заявою відповідачки не була виконана через не оплату, а після повернення справи експертом, місцевий суд виніс рішення про відмову у позові.

На думку апеляційного суду, висновки експертизи повністю узгоджуються із доказами, які у судовому засідання досліджував суд першої інстанції, а тому, для об`активного вирішення спору, щодо розміру самовільного зайнятої земельної ділянки, є необхідність долучити до матеріалів справи висновки експерта, поданий до апеляційного суду.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи № 210720_З.О.В. від 19.11.2021 року фактична площа та межі земельної за кадастровим номером :02:004:0685, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , не відповідають межам і площам згідно правовстановлюваних документів та визначеними документацією із землеустрою. Має місце самовільне зайняття власником земельної за кадастровим номером :02:004:0685 земельної ділянки загального користування с. Колоденка загальною площею 19,8 кв.м., з яких 13,4 кв.м. з північної сторони та 6,4 кв.м. із західної сторони.

Установивши, що відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку, власником якої є Корнинська сільська рада, побудувавши на ній кам`яний паркан, земельна ділянка у встановленому законом порядку у власність не передавалась, отже у силу статті 212 ЗК України, відповідачка зобов`язана її звільнити у тих розмірах, в яких самовільне зайняття вказав експерт, шляхом демонтажу паркану та з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан.

Аргументи апеляційної скарги спростовували висновки суду першої інстанції, тому апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно, не повно встановлені обставини справи, суд невірно визначив характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосував правові норми, які не підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню, як ухвалене без додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 липня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загального користування, загальною площею 19,8 кв.м., з яких 13,4 кв.м. з північної сторони та 6,4 кв.м. із західної сторони, відповідно до висновку експерта № 210720_З.О.В від 19.11.2021 року, яка є суміжною з земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:0685 і розташована в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області, та привести земельну ділянку у попередній стан шляхом знесення кам`яного паркану.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.

25 лютого 2022