Номер провадження 2/754/2522/22
Справа №754/4750/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2022 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання - Довгань Г.А.

за участі:

представника позивача - Кваснюк Н.В.

відповідача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

представника третьої особи - адвоката Санжаровської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що дана родина перебуває на обліку Служби справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з 18.12.2019 року, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини. Реєстрація народження ОСОБА_1 проведена відповідно до ст. 126 СК України.

Перше повідомлення відносно дитини до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА надійшло від бабусі ОСОБА_2 щодо залишення дитини без батьківського піклування. Бабуся повідомляла про те, що батьки дитини не займаються вихованням та утриманням сина. Ведуть аморальний спосіб життя, вживають наркотичні речовини. Мати дитини перебуває у розшуку. Батько на контакт не йде. Спілкуватися з дитиною категорично відмовляється.

Спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА було направлено листа до Деснянського УП ГУ національної поліції України у м. Києві щодо розшуку матері дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько дитини, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На неодноразові відвідування адреси двері кімнати ніхто не відчиняв, на залишені запрошення до Служби, були проігноровані.

Згідно листа СЮП Десняського УП ГУ НП України в м. Києві від 04.12.2019 року № 46/10223 було зазначено, що мати дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у розшуку.

Батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає, притягувався до адміністративної відповідальністю за ст. 173-2 КУпАП.

Дитина тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом з бабусею, ОСОБА_2

13.01.2020 року до служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернулася бабуся дитини, та повідомила, що на сьогоднішній день вона просить тимчасово влаштувати малолітнього онука, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центру соціально-психологічної реабілітації, в зв`язку з тим, що за станом здоров`я їй необхідно пройти медичне обстеження та вона потребує госпіталізації. Інших родичів, які могли тимчасово взяти до себе на проживання дитини, не має.

13.01.2020 року, спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації спільно з підрозділом органів Національної поліції, фахівцями із соціальної роботи була проведена оцінка рівня безпеки дитини згідно п. 8 постанови Кабінету міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини» та на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було доставлено до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2.

16.01.2020 до Служби у справах дітей та сім`ї звернулася ОСОБА_2 із заявою, про повернення їй дитини, та надання дозволу на провадження тимчасового проживання у її родині, оскільки її госпіталізації відклалась на невизначений час. У зв`язку з вищевикладеним , діючи в інтересах дитини, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечувала проти передачі малолітнього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі, ОСОБА_2 .

Згідно Акту про факт передачі дитини від 17.01.2020 року адміністрація закладу в особі в.о. головного лікаря Л. ВОРОНЮК в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Поліщук О.В. передали малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі, ОСОБА_2 .

Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьками, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батьків до своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи інтереси дитини, керуючись ст. 164 СК України, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 02.04.2020 року № 7).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив задовільнити їх.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання з`явився, та пояснив, що він жив з дитиною до одного року, спілкуватися з дитиною йому ніхто не заважав. За останні півроку бачився з дитиною разів сім - вісім, по пів години що разу, в квартирі та на дворі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила, в той же час на адресу суду надіслала відзив, в якому позовні вимоги визнає та просила позбавити її батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання з`явилися третя особа та представник третьої особи. Позовні вимоги підтримують та просили їх задовільнити, також надійшов відзив.

В судовому засіданні також були допитані у якості свідків особи, а саме:

Свідок ОСОБА_5 (хрещена мати дитини), пояснила, що проживала з відповідачем ОСОБА_3 в одному будинку, рік тому зверталася до нього щоб він забрав дитину, але він відмовився. Відповідач ОСОБА_4 уїхала років чотири тому і вони її не знайшли, потім знайшли, але вона відмовилася від дитини і сказала щоб її не шукали. Дитина боїтся спілкуватися з батьком.

Свідок ОСОБА_6 , пояснив, що відповідачів знає з 2014 - 2015 років. Де знаходиться відповідач ОСОБА_4 не знає. Відповідач ОСОБА_3 дуже часто бив свою дружину ОСОБА_4 .. Одного разу під час сварки грозився викинути дитину з вікна, дитиною не цікавиться в загалі.

Свідок ОСОБА_7 , пояснила, з відповідачем ОСОБА_3 не знайома, знайома з третьою особою ОСОБА_2 близько трьох років. Минулого року восени, знає що ОСОБА_2 просила відповідача ОСОБА_3 подати заяву про відмову від дитини, але він відмовився. ОСОБА_2 гарно виховує і харчує онука ОСОБА_1 . Відповідачі участі у вихованні дитини не беруть.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічним алкоголіком.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, як не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд враховує позицію ЄСПЛ по справі «Савіни проти України», де також наголошено, що (п.49) хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

В п.50 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Судом встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Реєстрація народження ОСОБА_1 проведена відповідно до ст. 126 СК України (визнання батьківства).

З 18.12.2019 року на обліку Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

Мати дитини, ОСОБА_4 , на контакт зі спеціалістами Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не виходить. Зі слів сусідів за місцем мешкання ОСОБА_4 знаходиться у розшуку.

13.01.2020 року, спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації спільно з підрозділом органів Національної поліції, фахівцями із соціальної роботи була проведена оцінка рівня безпеки дитини згідно п. 8 постанови Кабінету міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини» та на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було доставлено до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2.

16.01.2020 до Служби у справах дітей та сім`ї звернулася ОСОБА_2 із заявою, про повернення їй дитини, та надання дозволу на провадження тимчасового проживання у її родині, оскільки її госпіталізації відклалась на невизначений час. У зв`язку з вищевикладеним , діючи в інтересах дитини, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечувала проти передачі малолітнього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі, ОСОБА_2 .

Згідно Акту про факт передачі дитини від 17.01.2020 року адміністрація закладу в особі в.о. головного лікаря Л. ВОРОНЮК в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Поліщук О.В. передали малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі, ОСОБА_2

31.08.2021 року Деснянською районною в м. Києві державної адміністрацією, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування складено висновок про те, що батьки свідомо нехтують своїми обов`язками, ухиляються від виховання сина, не проявляють щодо нього батьківської турботи, не цікавляться його життям та здоров`ям, не утримують матеріально, у зв`язку з чим Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 02.04.2020 року № 7).

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що і батько і мати не бажають займатись вихованням сина, мати не працює, веде асоціальний спосіб життя. Батько дитини наразі має іншу сім`ю, проживає окремо від дитини, не бажає забирати дитину до себе за місцем його проживання.

Відповідачі проявляють бездіяльність по виконанню обов`язків щодо піклування про здоров`я та матеріальне забезпечення свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що дитина ОСОБА_1 позбавлений батьківської турботи та уваги. Батьки самоусунулися від турботи та виховання дитини. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вжили жодних заходів для поліпшення ситуації. Отже, вбачається відсутність зацікавленості приймати участь у житті дитини, байдуже ставлення до своїх обов`язків, як батька, так і матері, її спосіб життя, проживання в умовах недостатнього матеріального забезпечення, що стало звичним для відповідачки. Вказана ситуація негативно впливає на розвиток та підготовку до самостійного життя дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сплату судового збору слід покласти на відповідачів відповідно до положення ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4-13, 141, 128, 130, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі 840,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 21.03.2022 року.

Суддя: Н.Г.Таран