Справа № 552/7155/21
Провадження №2/552/557/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

02.03.2022 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Куліш О.Г.,

учасники справи та їх представники:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

представник позивача - Роменюк Тетяна Олександрівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 21 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 500838142, згідно якого одержала кредит в сумі 101662,81 грн., зобов`язалась його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом.

ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, вимоги банку про погашення заборгованості відповідачем залишені без уваги. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 119624,20 грн., з яких заборгованість за кредитом - 96251,60 грн., заборгованість за відсотками - 23372,60 грн.

Також просив стягнути судові витрати.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 11 січня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. У відзиві зазначила, що позивачем не надано пояснення щодо заборгованості за кредитним договором № 500838142 від 21.08.2020 року в сумі 119624,2 грн., а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по відсоткам. Заявлені позивачем суми відсотків не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню.

Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив.

Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом не є доказом наявної заборгованості.

Первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.) позивачем суду не надано.

Відповідно ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, лише у 2022 році, нарахувавши за період з дати порушення виконання зобов`язання до дати звернення з позовною заявою до суду відсотки.

АТ «Альфа-Банк» не надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

За таких обставин, неустойка у вигляді штрафів фіксована частина та процентна складова, стягненню з відповідача не підлягає.

Період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано.

Розмір нарахованих відсотків за Кредитним договором № 500838142 від 21.08.2020 року не ґрунтується на доводах позивача, адже сума заборгованості за тілом кредиту відсутня.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач просить стягнути 23372,60 грн. 60 копійок заборгованості за відсотками, проте Акціонерним товариством «Альфа-Банк» не надано обґрунтованих пояснень, за які саме послуги нараховувалась пеня.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України.

Окрім того, не надано доказів досудового врегулювання спору зі сторони позивача та не підтверджено факту правомірності звернення до суду з позовною заявою.

У матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення позичальника до ОСОБА_1 про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом.

Тому позивач просила суд відмовити в задоволені позовних вимог повністю, провадження в справі - закрити.

Позивач АТ «Альфа-Банк» надав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що предметом судового розгляду є виключно заборгованість по тілу кредиту та відсотках за користування кредитними коштами.

Позовні вимоги щодо стягнення неустойки або комісії позивачем взагалі не заявлялись. Всі заперечення відповідача проти стягнення неустойки та комісії взагалі є безпідставними та необґрунтованими, оскільки такі вимоги позивачем не заявлені та не є предметом позову.

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості та виписки по рахункам відповідача.

Такі докази наявності заборгованості є достатніми та належними.

Дані у розрахунку абсолютно повністю збігаються з даними у виписках з рахунку відповідача.

Відповідач не надала доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості.

Інші заяви по суті справи або клопотання сторони суду не подавали.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500838142, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 101662,81 грн. на 48 місяців терміном до 25 серпня 2020 року зі сплатою 43% річних за користування кредитом (а.с.7-10).

Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с.15).

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 по кредитному договору №500838142 виконано, але ОСОБА_1 в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала, щомісячно кредит не сплачувала.

Станом на 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом - 96251,60 грн., заборгованість за відсотками - 23372,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку відповідача (а.с.14, 15-19). Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 119624,20 грн.

При цьому розмір заборгованості, яка відображена у детальному розрахунку, не спростований будь-яким розрахунком відповідача, квитанціями, чеками про сплату нею боргу, або іншими доказами.

Інших вимог, зокрема про стягнення неустойки, позивач не заявляє.

Тому суд відхиляє доводи відповідача про безпідставне нарахування пені та штрафів, викладені нею у відзиві.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тому суд вважає такою, що ґрунтується на законі, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача всієї суми кредиту достроково.

При цьому законом не передбачено обов`язкового попереднього направлення відповідачу вимоги про стягнення усієї заборгованості достроково.

Тому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що відповідної вимоги про сплату заборгованості в повному обсязі вона не одержувала.

Інші доводи позивача не спростовують її заборгованості за кредитом та відсотками.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 119624,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення на відшкодування понесених судових витрат 2270 грн.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 121894,20 грн.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2020 року № 500838142 в сумі 119624,20 грн., з яких заборгованість за кредитом - 96251,60 грн., заборгованість за відсотками - 23372,60 грн., на відшкодування понесених судових витрат - 2270,00 грн., а всього стягнути 121894,20 грн. (сто двадцять одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири гривні двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, ,

відповідач - ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення виготовлено 04 березня 2022 року.

Головуючий О.А.Самсонова