У Х В А Л А

23 лютого 2022 року м. Київ

Справа № 754/17175/21

Провадження: № 22-ц/824/6572/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Дзядевич Лариси Вікторівни в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гринчак О.І.,

у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року в задоволенні позову ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення коштів відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Дзядевич Л.В. в інтересах ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві 10 лютого 2022 року направила апеляційну скаргу через засоби поштового зв`язку безпосередньо до Київського апеляційного суду, в якій одночасно порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

15 лютого 2022 року цивільну справу витребувано із суду першої інстанції.

22 лютого 2022 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання суд приходить до наступних висновків.

За правилом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як убачається із матеріалів справи повний текст рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року складено 25 січня 2022 року.

Водночас, апеляційна скарга була направлена скаржником через засоби поштового зв`язку 10 лютого 2022 року, тобто в межах тридцятиденного строку з дати складання повного тексту судового рішення.

За таких підстав, скаржником не було пропущено строк на апеляційне оскарження судового рішення, тому наявні підстави для залишення клопотання без розгляду.

Апеляційна скарга подана повноважною особою у строк, визначений процесуальним законом.

Одночасно з поданням апеляційної скарги, представник ГУ Пенсійного фонду України Дзядевич Л.В. порушила питання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання скаржниця посилалась на те, що згідно ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Вказувала, що несплата судового збору не може бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежного від їх майнового стану, що відповідає принципу рівності, а тому, у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору просила звільнити ГУ Пенсійного фонду України від сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою.

Вирішуючи порушене скаржником питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Системним аналіз наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Юридична особа не позбавлена права звернутися з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору та суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату (вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому підстави для розгляду питання про звільнення юридичної особи від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Окрім того, слід відмітити, що відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом, а отже, і органів державної влади.

Тобто, самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати, враховуючи, що заявником не додано належних доказів, які б підтверджували неможливість сплати судовогозборуу визначеному законом розмірі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак, таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів.

За таких обставин, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами, внесеними згідно із № 2147-VIII від 03.10.2017) за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення чи ухвали справляється судовий збір.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», визначено розміри ставок судового збору на основі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як убачається із матеріалів справи, ГУ Пенсійного фонду України при зверненні до суду із позовом судовий збір сплачено у розмірі 2270 грн.

Отже, скаржнику за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі (2270 х 150%) = 3405 грн. за наступнимиреквізитами та надати суду оригінал квитанції про таку сплату.

Платiжнi реквiзити для сплати судового збору:

Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026010

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 3405 грн.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 366 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання Дзядевич Лариси Вікторівни в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року залишити без розгляду.

В задоволенні клопотання Дзядевич Лариси Вікторівни в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Дзядевич Лариси Вікторівни в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року залишити без руху з наданням строку для сплати судового збору, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання скаржником копії даної ухвали.

Роз`яснити скаржнику, що у випадку несплати судового збору у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома