Справа № 285/5849/21
провадження у справі № 2/0285/277/22
02 березня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді…………...…………..Літвин О. О.,
секретаря………………….……………Клечковської М. М.,
розглянувши ЗАОЧНО у відкритому судовому засіданні
за правилами загального позовного провадження цивільну справу
ІІІ особа орган опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з неї аліменти.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач є матір`ю дитини, однак свідомо ухиляється від покладених на неї законом батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток.
Сторони в судове засідання не прибули про час і місце судового розгляду повідомлені вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Причини неявки суду не відомі, ні відзиву, ні заперечень не подано.
Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина (ст.165 СК України).
Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька якого записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивачка - рідна баба хлопчика.
Умови проживання дитини Бахуринського Керемшахаза адресою АДРЕСА_1 08.09.2021 були обстежені комісією в складі начальника служби у справах дітей та старости Варварівського старостинського округу, яким було встановлено, що його мати ОСОБА_2 проживає у будинку з незадовільним санітарним станом. Нею не створені умови для проживання, навчання дитини, вона не займається вихованням сина, не контролює його поведінку. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, по місцю проживання характеризується негативно, безвідповідально відноситься до материнських обов`язків щодо сина, ніде не працює, проходила примусове лікування від алкоголізму.
Орган опіки та піклування у своєму висновку, затвердженому 10.09.2021, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітнього сина.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем були вжиті усі можливі заходи та міри з метою захисту інтересів дитини щодо його права на материнське піклування.
Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України "Про охорону дитинства").
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів.
Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них.
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано беззаперечними доказами, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю відповідальність за життя своєї дитини на інших людей, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками.
Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності.
Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років - 2 618 грн.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.
Відповідач є здоровою, молодою особою; працездатна; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не приймає жодної участі у вихованні дитини та не створює всі необхідні умови для його розвитку і життя; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання нею матеріальної допомоги на момент розгляду справи не існує, відтак вона спроможна сплачувати аліменти.
Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів Керемшаха, враховуючи, визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (яка згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень 2022 року становила 12 123 грн.); обов`язок матері брати участь у забезпеченні благополуччя свого сина, - суд приходить до висновку, що вона в змозі сплачувати аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Така сума є реальною, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення дитини, відповідатиме, як інтересам останньої, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платників аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 10.11.2021.
Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмір 908 грн. та в дохід держави - 908 грн.

Керуючись статями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 України ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

починаючи стягнення з 10 листопада 2021 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 908(дев`ятсот вісім) гривень та на користь держави 908(дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині - в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин