Справа № 464/2271/18
пр.№ 2/464/14/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2022 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.,

секретаря судових засідань Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності,

за участю:

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з врахуванням уточненої позовної заяви до ОСОБА_2 в якому просить поділити спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за нею право власності на легковий автомобіль марки «Daewoo Sens» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 та право власності на комплект літніх шин 175/65 R14 82Т Perfecta Sava до цього ж автомобіля шляхом залишення за ОСОБА_2 права власності на легковий автомобіль марки «Fiat» модель «Scudo» 2004 року випуску. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з 22.09.2007 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.08.2017 шлюб між сторонами у справі розірвано. За час спільного проживання у шлюбі та ними було набуте майно, а саме: транспортні засоби марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 та автомобіль марки «Fiat Scudo» 2004 року випуску. Обидва транспортні засоби перебувають у власності відповідача. Крім цього, нею було придбано комплект літніх шин 175/65 R14 82Т Sava Perfecta до автомобіля «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску. Однак відповідачем умисно, після розірвання шлюбу було створено умови які виключили можливість її користування ними, а саме знято та замінено замки на гаражі.

Ухвалою суду від 23.05.2018 заява прийнята та відкрито спрощено позовне провадження.

25.02.2019 від представника відповідача ОСОБА_5 до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазаначив, що відповідач просить виключити легковий автомобіль «Fiat Scudo» 2004 року випуску з предмету поділу як такий, що був відчужений спільно подружжям у 2013 році. Відчуження здійснювалось за згоди позивача та ці обставини їй були відомі. Щодо комплекту шин 175/65 R14 82Т Sava Perfecta про які вказує позивач, відповідачу про це нічого невідомо та в наявності їх у нього не має та ніколи не було. З огляду на те, що позивач постійно користується автомобілем «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ» відповідач не заперечує проти залишення за позивачем вказаного автомобіля шляхом виплати відповідачу компенсацію в розмірі половини його вартості за умови, якщо позивач внесе відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. А відтак просить позов задоволити частково.

15.03.2019 від представника позивача ОСОБА_6 до суду поступила відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач не надав жодних доказів ні на підтвердження наявності згоди позивача на відчуження автомобіля «Fiat Scudo» ні того факту, що позивачеві були відомі обставини щодо відчуження вищевказаного транспортного засобу.

05.04.2019 відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 .

Ухвалою від 23.05.2019 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_7 повернено позивачу за зустрічним позовом.

27.09.2019 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 25.10.2019 призначено справі автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 18.02.2020 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду.

22.06.2020 повторно скеровано матеріали цивільної справи для проведення автотоварознавчої експертизи.

29.01.2021 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи з висновком експерта.

05.03.2021 представником позивача ОСОБА_3 подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи звіту про оцінку майна.

03.02.2022 представником відповідача ОСОБА_4 подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить таку задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву, просить позов задоволити частково.

Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 22.09.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.08.2017 шлюб між сторонами у справі розірвано.

Під час шлюбу подружжям набуто майно, що в розумінні ст.60 СК України вважається об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

До майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відноситься транспортний засіб марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 16.04.2011 належить ОСОБА_2 та автомобіль «Fiat» модель «Scudo» н.з. НОМЕР_3 , 2004 року випуску.

Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що сторони не виявили бажання грошової компенсації вартості спірного майна іншому із подружжя, а саме транспортного засобу марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі VIN НОМЕР_1 , а також попередньо не внесли відповідної суми на депозитний рахунок, відтак, суд вважає за необхідне позов задоволити частково та визнати за кожним із подружжя право власності на автомобіль марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі VIN НОМЕР_1 у рівних частках порівну.

Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо поділу майна подружжя в частині залишення за відповідачем право власності на автомобль «Fiat Scudo» 2004 року випуску, оскільки такий був відчужений сторонами ще у 2013 році ОСОБА_8 на підставі Генеральної довіреності, що підтверджується:

показами відповідача який допитаний в якості свідка та який показав, що за час перебування у шлюбі ними було придбано два автомобілі: «Fiat Scudo» та «Daewoo Sens». В подальшому в липні 2013 році автомобіль «Fiat Scudo» ними продано ОСОБА_8 за 7 500 доларів США та за ці кошти зроблений ремонт у квартирі позивача;

показами свідка ОСОБА_8 , який показав, що влітку 2013 року придбав автомобіль «Fiat Scudo» за 7 500 доларів США у відповідача, кошти за який вніс на рахунок Ощадбанку. У 2017 році відповідач ОСОБА_2 надав йому Генеральну довіреність та у 2018 році вказаний автомобіль ним продано;

витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 29.06.2021 згідно якого ОСОБА_2 14.04.2017 надав нотаріальну засвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_8 щодо розпорядження транспортним засобом «Fiat Scudo» 2004 року випуску, серійний номер НОМЕР_5 ;

витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобі від 29.12.2021 згідно якого автомобіль «Fiat Scudo» н.з. НОМЕР_3 , був зареєстрований за ОСОБА_2 у 2011 році та у 2018 році такий перереєстрований на нового власника ОСОБА_9 відповідно до договору купівлі-продажу.

Крім того, оскільки позивачем в силу вимог ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, на час розгляду справи не доведено придбання комплекту літніх шин 175/65 R14 82Т Perfecta Sava відомостей про час, спосіб та джерело їх придбання, наявність такого майна на час розгляду справи, суд позбавлений можливості провести його поділ між сторонами.

Суд критично оцінює наданий позивачем товарний чек №МЮ0000983 від 20.06.2017 на придбання шин 175/65 R14 82Т Perfecta Sava, оскільки в такому не зазначено хто придбав такі.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 18, 60, 63, 69-72 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 328, 368, 372 ЦК України,суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності задоволити частково.

Здійснити поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме визнати право власності на автомобіль марки «Daewoo» модель «Sens Т13110 ЗНГ» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі VIN НОМЕР_1 у рівних частках: за ОСОБА_1 на 1/2 частку вказаного автомобіля та за ОСОБА_2 на 1/2 частку вказаного автомобіля.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 08.04.2022.

Суддя Чорна С.З.