Справа № 708/150/22
Номер провадження № 2/708/92/22
11 квітня 2022 року м. Чигирин
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - Попельнюха А.О.,
секретаря судових засідань - Пасічної Л.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чигирині Черкаської області в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданого позову зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 11.01.2021.
Відповідач по справі ОСОБА_2 на сьогоднішній день зареєстрована у вказаному житловому будинку, проте фактично не проживає в ньому з 2016 року, що підтверджується актами обстеження умов проживання жителів населених пунктів виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 24.11.2021, 09.12.2021 та 11.01.2022. Відповідачка досить тривалий час не здійснює оплату за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, особистих її речей в будинку не має.
Факт реєстрації відповідачки ОСОБА_2 порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а саме позбавляє можливості оформити житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.
Тому він просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 23.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 24.03.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково пояснив, суду, що факт реєстрації відповідачки у належному йому будинку створює значні перешкоди для нього, зокрема наразі він має бажання продати будинок або поселити туди квартирантів, проте не може цього зробити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву суду не надала.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач по справі є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 11 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Костенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за №2. Факт належності позивачу на праві приватної власності вказаного домоволодіння також підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 239995261 від 11.01.2021.
У свою чергу з наданих суду актів обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської об`єднаної територіальної громади № 533-02-33/7 від 24.11.2021, № 555-02-33/7 від 09.12.2021 та № 07-02-33/7 від 11.01.2022 вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрована у даному житловому будинку, однак за даною адресою не проживає та її особисті речі відсутні.
За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 6 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), главою 32 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинокової території та проведенню ремонту. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, відповідач більше п`яти років не проживає за місцем зареєстрованого проживання, цим житлом не користується, особисті речі відсутні, участі в утриманні вказаного домоволодіння не приймає. Натомість у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за цією адресою відповідач не бажає, чим порушує права позивача, як власника майна, на користування цим майном у спосіб, передбачений законом.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Факт реєстрації відповідача по справі ОСОБА_2 у житловому будинку позивача ОСОБА_1 чинить перешкоди для позивача у реалізації в повному обсязі належного йому права власності, зокрема позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 317 - 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4, 12, 18, 43, 49, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники та їх адреси:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_2 ; прож.: АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені судом 11.04.2022, повне рішення складено та підписано 11.04.2022.
Суддя А.О. Попельнюх