Справа № 454/2225/20 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3600/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м.Львів

Справа № 454/2225/20

Провадження № 22ц/811/3600/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підписану ОСОБА_5 , на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокалі 16 жовтня 2020 року у складі судді Фарини Л.Ю., у справі за позовом ОСОБА_6 до Сокальської міської ради про визнання права власності,-

встановив:

17 липня 2020 року ОСОБА_6 звернулася в суд з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 11 вересня 1996 року. Вказує, що згідно висновку від 9 липня 2020 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна зазначено, що за технічними показниками 1/2 частини будинку, квартири АДРЕСА_2 загальною площею 53,1м.кв., яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 35,3 м.кв., кухні 11,6м.кв., коридору 5,1м.кв. є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі як окреме будинковолодіння. Виконавчий комітет Сокальської міської ради, прийняв рішення №131 від 11 листопада 2013 року про зміну статусу квартири АДРЕСА_1 , вирішив: змінити статус квартири АДРЕСА_1 на індивідуальний житловий будинок та присвоїти нововизначеному об`єкту нерухомого майна адресу: АДРЕСА_3 ; зобов`язано ОСОБА_6 провести перереєстрацію речових прав на нововизначене нерухоме майно. Однак провести державну реєстрацію на підставі рішення Сокальської міської ради вона не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка надається для обслуговування окремого будинковолодіння. Тому для забезпечення нормальних умов проживання та приведення у відповідність документації та встановлення факту користування будинком і прибудинковою територією, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, як власника окремого будинковолодіння. На підставі наведеного просить суд визнати за нею право власності на окреме будинковолодіння - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на окреме будинковолодіння - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 53,1кв.м, житловою площею 33,5 кв.м, який складається з: коридора (прим.1-1) площею 5,1 кв.м; кухні (прим.1-2) площею 11,6 кв.м; санвузла (прим.1-3) площею 2,9 кв.м; житлової (прим.1-4) площею 12,2 кв.м; житлової (прим.1-5) площею 21,3 кв.м.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_5 - представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У апеляційній скарзі посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають значення. Зазначає, що до участі в справі не залучені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є власниками частини двоквартирного будинку, про виділ якого просила позивач. Це порушує їхні права, адже на даний час ОСОБА_6 , посилаючись на оскаржуване ними рішення, намагається відібрати належну сім`ї ОСОБА_1 частину прибудинкової території.

Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не зявилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали. Суд ухвалив проводити розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 вересня 1996 року вбачається, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`кта нерухомого майна від 9 липня 2020 року, виданого КП ЛОР Червоноградське МБТІ встановлено, що вказана квартира, власником якої є позивач, є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі як окреме будинковолодіння.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається у порядку, визначеному законом; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно із ст. ст. 6, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 392 цього Кодексу, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради від 11 листопада 2013 року №131 змінено статус квартири АДРЕСА_1 на окреме будинковолодіння та присвоєно нововизначеному об`єкту нерухомого майна поштову адресу: АДРЕСА_3 ; зобов`язано ОСОБА_6 провести перереєстрацію речових прав на нововизначене нерухоме майно, повідомити відповідні інстанції про зміну поштової адреси, встановити відповідні адресні знаки на фасаді будівлі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на житлові будинки підлягає реєстрації у Державному реєстрі.

Відповідно до ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень однією із підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду, що набрало законної сили.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки позивач позбавлена можливості оформити право власності іншим чином.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Є встановленим, що позивачу належить квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_4 у цьому будинку.

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради № 130 від 11 листопада 2013 року квартирі АДРЕСА_5 .

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради № 131 від 11 листопада 2013 року квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 і 376 ЦК України. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на об`єкт нерухомості та чи підлягає це право захисту.

Особи, які вважають, що вимоги про визнання права власності порушують їхні права, мають право заперечувати проти таких вимог.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За статтями 6 і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя та ефективний спосіб захисту прав.

Частинами першою - четвертою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач визначила відповідачем Виконавчий комітет Сокальської міської ради.

В ухвалі суду першої інстанції про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі зазначено вказаного відповідача. Однак у оскаржуваному рішенні відповідачем вказано Сокальську міську раду, хоч у встановленому законом порядку заміна відповідача не проводилася.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - власники квартири АДРЕСА_4 у спірному будинку до участі в розгляді справи не залучені. Докази того, хто є власником спірного будинку в матеріалах справи відсутні.

Заміна неналежного відповідача або залучення до участі в справі співвідповідачів в порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України, не проведена.

Без залучення осіб, для яких рішення суду створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не міг вирішувати спір.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, проте встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачів, суд відмовляє у позові з цих підстав.

Прийняття судом рішення, яке стосується прав і законних інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не були залучені до участі у справі, є порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. Це не позбавляє позивача можливості звернутися з новим позовом та залучити до участі у справі всіх належних відповідачів.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підписаної ОСОБА_5 , задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання за позивачем права власності на окреме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 53,11 кв.м.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 березня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р.Мікуш _______________Р.В. Савуляк