Рішення

Іменем України

14 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., в порядку спрощеного провадження без виклику сторін розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі(далі ДБР), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

Встановив:

У вересні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДБР та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою слідчого ДБР Токовило В.Л.від 30.09.2020 р.закрито кримінальне провадження № 0002380 від 05.11.2019 р.

Вказана постанова слідчого була оскаржена позивачем в судовому порядку та ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.01.2021 р.скасована.

Позивач вважає,що неправомірними діями слідчого Токовило В.Л.йому завдано моральну шкоду,а також майнову шкоду,пов`язану із зверненням за правовою допомогою,витрачанням коштів на копіювання документів та поштові відправлення.

На підставі зазначеного,позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми 1500 гр.на відшкодування матеріальної шкоди,2000 грн.на відшкодування моральної шкоди,1498 грн.судових витрат.

Ухвалою суду від 08.10.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами,встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов з дня вручення даної ухвали.

28.12.2021 року у строк,визначений ухвалі суду про відкриття провадження, до суду надійшов відзив на позов відповідача ДБР, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на те,що позивач не довів доказами факту порушення його прав у кримінальному провадженні та заподіяння моральної шкоди.

17.01.2022 р.у строк,визначений ухвалі суду про відкриття провадження, до суду надійшов відзив відповідача Державної казначейської служби України,за змістом якого вимоги ОСОБА_1 відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розгляд справи,призначений на 12.11.2021 р.,10.12.2021 р.було відкладено через відсутність підтвердження належного повідомлення відповідачів про розгляд справи.

Розгляд справи,призначений на 19.01.2021 р.було відкладено для забезпечення права позивача подати відповідь на відзив.

Розгляд справи,призначений на 24.02.2021 р.було відкладено через відпустку судді.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено,що в провадженні слідчого ДБР Токовило В.Л.перебувало кримінальне провадження № 0002380 від 05.11.2019 р.

Постановою слідчого Токовило В.Л. від 30.09.2020 р. кримінальне провадження № 0002380 від 05.11.2019 р.закрито.

ОСОБА_1 , вважаючи вказану постанову слідчого протиправною, оскаржив її слідчому судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шляхом подання скарги в порядку ст.303 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.01.2021 р.скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого Токовило В.Л. від 30.09.2020 р. ,якою кримінальне провадження № 0002380 від 05.11.2019 р. було закрито.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21,1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи а) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цсі 8) вказано, ще у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейське служби України.

Як вбачається з матеріалів справи,оскарження ОСОБА_1 процесуальних рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні та скасування таких рішень в судовому порядку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а задоволення його вимог про визнання потерпілим є достатньою сатисфакцією.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 243/9826/16-ц, від 11 лютого 2019 у справі № 233/4186/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 638/12068/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 614/2328/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність шкоди та її розмір,що є підставою для відмови у позові.

На підставі ст.56, 129 Конституції України, ст.ст.23, 1166, 1167, 1172, 1174, 1176, 1177 ЦК України, ст. ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України,суд-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Ю.А.Галущенко