справа № 399/27/22
провадження № 2/399/76/2022
УХВАЛА

05 квітня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шульженко В. В.,

при секретарі судового засідання Аксьонової К.С.,

за участі представника відповідача, адвоката Супруна Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 399/27/22),-

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 21.01.2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) учасників справи.

21.03.2022 року від представника відповідача, адвоката Супруна Л.В. до суду надійшла заява про надання строку для примирення подружжя в якій останній на підставі ст.111 СК України просить надати ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_1 строк для примирення протягом шести місяців. Обґрунтовуючи заяву тим, що 14.01.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач, у тому числі, зазначає, що шлюбні відносини між ними були припинені, але це не так.

Ухвалою суду від 21.03.2022 року постановлено судове засідання з розгляду цивільної справи за вказаним позовом відкласти на 05.04.2022 року на 9:00 годину з викликом позивача в судове засідання для дачі особистих пояснень.

05.04.2022 року позивач в судове засідання не з`явилася, однак направила на електронну пошту суду заяву в якій зазначила, що в провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа. Ухвалою суду від 21.03.2022 року судове засідання відкладено з викликом позивача. 24.02.2022 року на всій території України був введений воєнний стан. Повідомляє суд, що 09.03.2022 року вона разом із доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поїхали до країни Польщі та надає відповідно докази цього. Також у даній заяві зазначає, що у зв`язку з цим вона не зможе прибути до суду для участі у судовому засіданні по цій справі, а тому просить судове засідання по справі призначене на 05.04.2022 року розглядати без її участі. Також зазначає, що заява відповідача про надання строку на примирення не підлягає задоволенню, оскільки збереження їх сім`ї є неможливим. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу укладеного між нею та відповідачем по справі підтримує та просить їх задовольнити, про що також зазначає у даній заяві. Посилаючись на ст. 111, 56 СК України позивач зазначає, що з відповідачем протягом тривалого часу не проживають, у зв`язку з чим сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу є її волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання разом з відповідачем, не передбачено Законном і, зокрема ст. 56 СК України, дії, які б свідчили про можливість досягнення між нами примирення та збереження шлюбу, в тому числі під час перебування справи про розірвання шлюбу в провадженні суду - не вчинялися, порозуміння між ними не досягнуто, а тому, вважає, що надання строку на примирення буде суперечити її інтересам та моральним засадам суспільства, а відтак просила відмовити відповідачу в задоволенні заяви про надання строку на примирення. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити.

05.04.2022 року відповідач до суду не з`явився, однак направив в судове засідання свого представника, адвоката Супруна Л.В. Представник відповідача раніше подану заяву про надання строку для примирення підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з тих підстав, що відповідач вважає рішення позивача про розірвання шлюбу передчасним, вважає, що можливо таке рішення позивач прийняла під впливом своїх родичів. Зазначив, що відповідач кохає свою дружину та бажає примирення, бажає продовження шлюбних відносин та спільного виховання їх спільних дітей, оскільки ніхто інший не може замінити батька для дітей. Також представник відповідача зазначив, що відповідач наразі також перебуває у Польщі.

Ознайомившись із поданою заявою про примирення та її доводами, заслухавши думку представника відповідача та оцінюючи доводи позивача, наведені в її письмовій заяві, суд приходить висновку, що заява відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч.3 ст. 55 СК України дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц,/ постанова від 30.05.2019р.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю, оскільки протягом тривалого часу з відповідачем не проживають, у зв`язку з чим сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу є волевиявленням позивача, примушування до шлюбу неможливе, за час перебування даної справи у провадженні суду відповідач не вчинив жодних спроб до примирення, також беручи до уваги думку позивача, що надання строку на примирення буде суперечити її інтересам та моральним засадам суспільства, суд приходить висновку, що заява про надання строку на примирення є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, оскільки у поданій заяві та безпосередньо в судовому засіданні стороною відповідача не викладено жодної переконливої обставини, яка зумовлює потребу у наданні сторонам по справі строку для примирення. Зміст поданої заяви про примирення носить формальний характер. Відповідачем та його представником не обґрунтовано, що ж змінилось в їх сімейних відносинах в бік поліпшення, починаючи з часу звернення позивача до суду, які кроки відповідач здійснював для збереження сім`ї, враховуючи також ту обставину, що як позивач так і відповідачач на даний час перебуваютьув республіці Польща, та ставлення до таких кроків позивача.

Одночасно суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для надання сторонам строку на примирення, а тому у поданій заяві про надання строку для примирення слід відмовити.

Керуючись ст. 24, 55-56, 111 СК України, ст. ст. 260-261, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Супруна Л.В. про надання строку для примирення подружжя, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області В.В. Шульженко