РІШЕННЯ Іменем України
м. Балаклія 17 лютого 2022 рокуСправа № 610/3393/21 2/610/94/2022

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Купін В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Гіртранс» до ОСОБА_1

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,-

установив:

01.11.2021 позивач Закрите акціонерне товариство «Гіртранс» звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду, відшкодовану позивачем та завдану відповідачем під час неналежного виконання трудових обов`язків водія автотранспортних засобів, шляхом зловживання службовим становищем у сумі 2907,08 євро, послуги адвоката в сумі 1250,00 євро та судові витрати в сумі 307,00 євро.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між ЗАТ «Гіртранс» та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір № GТ-184 від 28.11.2017, згідно з яким відповідач був прийнятий на роботу в транспортний відділ на посаду водія транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень. 09.03.2018 виконуючи трудові обов`язки під час дорожнього руху на майданчику для відпочинку «Cantagallo Est» на автостраді Мілан-Рим-Неаполь, у північному напрямку сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої склад із транспортних засобів - тягача VOLVO модель FН 42 Т, із номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом із реєстраційним знаком НОМЕР_2 , зачепив тягач Sсаnіа, який стояв, державний номер НОМЕР_3 . Відповідач, який керував транспортним засобом VOLVO модель FН 42 Т, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, не зупинившись, поїхав з місця події та не повідомив про ДТП. Із огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, у позивача на підставі договору страхування з`явився обов`язок відшкодувати збиток, заподіяний потерпілій особі. Договір страхування, на підставі якого була застрахована цивільна дієздатність відповідача, водія транспортного засобу VOLVO модель FН 42 Т, із номерним знаком НОМЕР_1 , був укладений 12.01.2018 між страховою компанією ЕRGO Insurance SE та позивачем. Страховою компанією ЕRGO Insurance SE було подано позов до позивача про стягнення виплаченої страхової виплати, компенсаційних відсотків, процесуальних відсотків, судових витрат. Відповідач у цій цивільній справі брав участь як третя особа з боку позивача (ЗАТ «Гіртранс»). Шауляйський повітовий суд Шауляйської палати рішенням від 20.07.2020 позов страхової компанії задовольнив частково, присудив стягнути з ЗАТ «Гіртранс» на користь страхової компанії ЕRGO Insurance SE виплачені страхові виплати в сумі 486,29 євро, компенсаційні відсотки 24,46 євро і судові витрати в сумі 22,46 євро. Окрім того, присудив стягнути зі страхової компанії ЕRGO Insurance SE на користь третьої особи ОСОБА_2 судові витрати в сумі 963,30 євро за надану адвокатом юридичну допомогу. Страхова компанія ЕRGO Insurance SE подала апеляційну скаргу на рішення Шауляйського повітового суду Шауляйської палати. Суддівська колегія Відділу громадянських справ Шяуляйського окружного суду рішенням від 27.01.2021 присудила стягнути із ЗАТ «Гіртранс» на користь страхової компанії ЕRGO Insurance SE виплачені страхові виплати в сумі 2907,08 євро, присудила стягнути із страхової компанії на користь третьої особи ОСОБА_2 витрати на представництво у сумі 817,50 євро та судові витрати в апеляційній інстанції у сумі 212,13 євро. У результаті позивач поніс матеріальну шкоду в сумі 2907,08 євро, які був змушений відшкодувати страховій компанії та 1250,00 євро послуг адвоката. Між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості та 25.02.2020 була підписана угода про те, що позивач оплачує за відповідача послуги адвоката у справі за позовом страхової компанії витрат на представництво про стягнення виплаченої страхової виплати, компенсаційних відсотків, процесуальних відсотків, судових витрат, а відповідач повертає виплачені йому кошти після ухвалення рішення суду. Позивачем було сплачено за відповідача 1250,00 євро. Таким чином, у період роботи на підприємстві відповідач заподіяв позивачу матеріальні збитки на загальну суму 4157,08 євро.

25.01.2022 представник відповідача адвокат Татьянко А.М. подав письмові пояснення, у яких зазначив, що позовні вимоги не визнає із таких підстав. У позовній заяві не зазначено, про підстави та дату розірвання трудового договору № GT-184 від 28.11.2017, тоді як 18.06.2020 ОСОБА_1 уклав безстроковий трудовий договір № 742 та був прийнятий на роботу на посаду водія транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень. Відповідач також не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, зазначивши, що у мотивувальній частині рішення судової колегії Відділу громадських справ Шауляйського окружного суду від 27.01.2021 в частині, що стосується обставин ДТП 09.03.2018, які є припущеннями сторони позивача у справі та ґрунтуються на недопустимих законодавством України доказах, вина водія ОСОБА_1 не встановлена рішенням суду, а посилання на ті обставини, що він ніби то покинув місце ДТП є недопустимим доказом законодавства України. Рішення суду апеляційної інстанції, як і рішення суду першої інстанції, на думку представника відповідача, ґрунтуються на тих обставинах, що страхова компанія сплатила кошти за пошкоджений автомобіль без наявності вини іншої особи, без встановлення причинного зв`язку між діями і наслідками, посилаючись лише на відсутність повідомлення про ДТП, зазначаючи, що водій міг і не помітити зіткнення. Окрім того, представник відповідача зазначив, що під час виплати компенсації у випадку ДТП зі службовим автомобілем необхідно виходити з того, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на ч.1 ст.1187 ЦК України. Збиток за таких обставин відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦКУ). До того ж згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець. Разом із тим, представник відповідача у письмових поясненнях указує на те, що постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні вищевказаної ДТП, відсутня, до адміністративної відповідальності за цим фактом він не притягувався. При вирішенні питання щодо наявності підстав для настання повної матеріальної відповідальності працівника на підставі укладеного договору підлягає дослідженню факт укладення такого договору, а також чи належить працівник до категорії працівників, із якими згідно ст.135-1 КзпП України може бути укладений такий договір. У Переліку професій та посад, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність, посада водія відсутня, а наявна лише посада експедитора по перевезенню вантажів. Доказів виконання відповідачем згідно його функціональних обов`язків робіт як експедитора по перевезенню вантажів та заподіяння шкоди внаслідок невиконання саме цих обов`язків позивач не надав. За даних обставин, згідно зі ст.132 КзпП України за шкоду, заподіяну ЗАТ «Гіртранс» при виконанні трудових обов`язків, ОСОБА_1 має нести матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Водночас позивачем не надано доказів на підтвердження розміру середньомісячного заробітку працівника, а також дотримання роботодавцем вимог ст.136 КзпП України щодо порядку покриття шкоди, заподіяної працівником.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, засобом електронного зв`язку надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, через представника подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

У відповідності до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

На підставі трудового договору № GT-184 від 28.11.2017, укладеного між ЗАТ «Гіртранс» і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду водія транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень транспортного відділу ЗАТ «Гіртранс» (а.с. 4-8).

Наказом директора ЗАТ «Гіртранс» № 18/01/02-1 від 02.01.2018 затверджено посадову інструкцію для водіїв (а.с. 12-27).

Рішенням Шауляйського окружного суду Литовської республіки від 27.01.2021 ухвалено стягнути із ЗАТ «Гіртранс» на користь страхової компанії ЕRGO Insurance SE виплачені страхові виплати в сумі 2907,08 євро, присудила стягнути із страхової компанії на користь третьої особи ОСОБА_2 витрати на представництво у сумі 817,50 євро та судові витрати в апеляційній інстанції у сумі 212,13 євро. У результаті позивач поніс матеріальну шкоду в сумі 2907,08 євро, які був змушений відшкодувати страховій компанії та 1250,00 євро послуг адвоката (а.с. 70-77).

У відповідності до платіжного доручення № NORD-27498 від 03.02.2021 ЗАТ «Гіртранс» сплачено на користь ЕRGO Insurance SE страхові виплати у сумі 2907,08 євро (а.с. 79).

Між ЗАТ «Гіртранс» і ЕRGO Insurance SE укладено типовий договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 02-4793226 від 12.01.2018 (а.с. 86).

23.04.2021 ЗАТ «Гіртранс» направлено претензію про сплату грошових коштів, якою запропоновано ОСОБА_1 протягом 10 днів з моменту отримання претензій добровільно сплатити на розрахунковий рахунок ЗАТ «Гіртранс» 4157,08 євро та роз`яснено ОСОБА_4 , що у разі невиконання цього грошового зобов`язання ЗАТ «Гіртранс» буде змушене звернутися з відповідним позовом до суду України (а.с. 89).

25.02.2020 між ЗАТ «Гіртранс» і ОСОБА_3 укладено угоду, за умовами якої, ЗАТ «Гіртранс» сплатить за ОСОБА_5 винагороду адвокату ОСОБА_6 (за рахунком, який було висунуто ОСОБА_4 адвокатом Пархімовичем М.). ОСОБА_7 погоджується з тим, що всі витрати на послуги адвоката, присуджені ОСОБА_4 від позивача, також адвокатом Пархімовичем М. по кредиту ноти повернуті суми, як зазначено вище, будуть сплачено адвокатом безпосередньо на банківський рахунок ЗАТ «Гіртранс» у якості сплати платежу, визначеного статтею 1 (ця угода вважається письмовим зобов`язанням ОСОБА_8 адвокату за переводом вищезазначених сум безпосередньо на банківський рахунок ЗАТ «Гіртранс»). У разі, якщо при будь-яких обставинах зазначені суми будуть переведені безпосередньо ОСОБА_4 , він зобов`язується негайно перевести на банківський рахунок ЗАТ «Гіртранс». Зазначена угода затверджена власним підписом ОСОБА_1 (а.с.93). Окрім того, згода ОСОБА_8 із умовами цієї угоди підтверджується електронним листом, який він надіслав на електронну адресу ЗАТ «Гіртранс» (а.с. 94).

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Підставою трудових правовідносин є трудовий договір.

У ст.21 КЗпП передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою.

Частинами 1, 2, 3, 5 ст.130 КЗпП передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Згідно зі ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Згідно зі ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

У абз.1 п.3 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 зазначено, що відповідно до ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Ураховуючи, що між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості та 25.02.2020 була підписана угода про те, що позивач оплачує за відповідача послуги адвоката у справі за позовом страхової компанії витрат на представництво про стягнення виплаченої страхової виплати, компенсаційних відсотків, процесуальних відсотків, судових витрат, а відповідач повертає виплачені йому кошти після ухвалення рішення суду.

У відповідності до інформації Національного банку України станом на 17.02.2022 курс гривні становить за 1 євро 31,932 грн.

Із огляду на викладене, суд убачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 92828,88 грн (2907,08 євро).

У частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з рахунком-фактурою за юридичні послуги № MVV/2020/02 від 25.02.2020 вартість послуг адвоката Пархімовича Михайла, наданих ОСОБА_9 за підготовку відзиву та за представництво у судовому засіданні в цивільній справі № е2-361-1051/2020 становить 1000,00 євро (а.с. 80).

Згідно з рахунком-фактурою за юридичні послуги № MVV/2020/09 від 04.09.2020 вартість послуг адвоката Пархімовича Михайла, наданих ОСОБА_9 за підготовку відзиву на апеляційну скаргу в цивільній справі №е2-361-1051/2020 становить 250,00 євро (а.с. 81).

У відповідності до виписки рахунку № NORD-15289 від 27.02.2020 на рахунок адвоката Пархімовича Михайла надійшли грошові кошти від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000,00 грн (а.с. 82).

Згідно з дорученням на перерахунок коштів № NORD-22650 від 15.10.2020 на рахунок ОСОБА_10 перераховано грошові кошти у сумі 250,00 євро Закритим акціонерним товариством «Гіртранс» (а.с. 83).

За наявності наданих позивачем доказів, щодо понесених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі у сумі 1250,00 євро, що у відповідності до курсу НБУ становить 39915,00 грн.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2270,00 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку із задоволенням позову суд у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись стст. 12, 13, 76, 80, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства «Гіртранс» матеріальну шкоду в сумі 92828 (дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять вісім) грн 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства «Гіртранс» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 39915 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства «Гіртранс» судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: Закрите акціонерне товариство «Гіртранс», місцезнаходження: ЛТ-77103 Литовська Республіка м.Шяуляй вул.Прочуну, б.16, 5.

Представник позивача: Яременко Андрій Анатолійович, місцезнаходження: 01103 м.Київ вул.Ярославська, 56 А, оф.6.4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 .

Повний текст рішення оголошений 24.02.2022 о 09.30 год.

Суддя