печерський районний суд міста києва
Справа № 296/9058/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення відшкодування матеріальної шкоди і компенсації моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва, на виконання ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2022 року, надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

28 січня 2022 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 01 березня 2013 року № 3 вказав, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчих листах у справах №№ 2-а-549/12 від 02 квітня 2012 року, 296/5728/17 від 11 серпня 2017 року, виданих Корольовським районним судом м. Житомира, визнати протиправними дії директора юридичного департаменту ДКС України Воліка В. і стягнути з відповідача 10 991, 97 грн, з яких 991, 97 грн - матеріальна шкода, 10 000, 00 грн - компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що у ДКСУ з 04 травня 2013 року знаходиться виконавчий лист та постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2012 року про виплату йому коштів на оздоровлення за 2011 року відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року. Протягом п`яти років, починаючи з 2013 року по 2018 рік, позивач звертався до керівництва відповідача, Мін`юста, Мінфіна України, Кабінету Міністрів України, адміністрацію Президента України, щоб сприяли у вирішенні питання виконання Казначейською службою Закону України № 4901-VI від 05 червня 2012 року «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Однак у порушення частини першої, другої ст. 5 Закону кошти у розмірі 5 265, 00 грн були перераховані 01 жовтня 2017 року, а компенсація у розмірі 3 % від несплаченої суми не виплачена по цей час.

На звернення позивача до Казначейства директор юридичного департаменту Волік В. на лист Адміністрації Президента України від 13 листопада 2018 року відповів, що компенсація прострочення виконання рішення суду у справі № 2-а-549/12 нарахована у розмірі 501, 11 грн і відноситься до третьої черги погашення заборгованості бюджетної програми. Позивач переконаний, що нарахування компенсації проведено неправильно: документи були подані 04 травня 2013 року, а кошти перераховано не 31 жовтня 2016 року, а 01 жовтня 2017 року.

Позивач стверджує, що компенсація за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листі у справі № 2-а-549/12 була виплачена йому 01 жовтня 2017 року, і період прострочення становить час з 04 травня 2013 року по 01 жовтня 2017 року, а не з 31 серпня 2013 року по 31 жовтня 2016 року, тому сума такої компенсації повинна бути більшою, ніж 501, 00 грн, а саме, за розрахунком позивача, - 656, 73 грн /а. с. 4/.

Також позивачем вказано у наведеному розрахунку, що компенсація за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листі у справі № 296/5728/17 має бути нарахована за період з 05 грудня 2017 року по 01 жовтня 2019 року і становити 335, 24 грн, а не з 07 грудня 2017 року по 22 серпня 2019 року /а. с. 4/.

Неправомірними, на переконання позивача, діями працівників Казначейства, яке виразилося у протиправній відмові виплатити кошти компенсації за прострочення виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 2-а-549/12 та № 296/5728/17, позивачеві завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10 000, 00 грн, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із приниженням його гідності та честі. Протягом дев`яти років він звертався до державних органів, витрачав кошти на пересилання поштових відправлень до владних структур, на транспортні затрати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання. Із наведених положень можна зробити висновок, що процедури, передбачені згаданим Законом, є особливим елементом завершальної стадії судового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 3, частиною шостою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Згідно з частиною першою статті 5 згаданого Закону в разі, якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Із наведеного випливає, що: перерахування коштів є одним з етапів особливої процедури виконання судового рішення, передбаченої цим Законом; порушення, скоєне під час цього етапу, є процедурним порушенням; компенсація - це різновид процедурної відповідальності, тобто відповідальності за процедурне порушення.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори про стягнення компенсації за порушення строків перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів на підставі статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

02 квітня 2021 року постановою Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 2-а-549/12 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично проведених виплат /реєстраційний номер судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 31489741/.

27 жовтня 2014 року постановою Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/7808/14-а (2-а/296/519/14) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про визнання незаконної відмови щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС за 2014 рік, відповідно до частини другої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок ЧАЕС», визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної у м. Житомирі ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у інших розмірах, ніж передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше проведених виплат.

01 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2014 року у справі № 296/7808/14-а (2-а/296/519/14). Боржником проведено перерахунок пенсії стягувачу відповідно до зазначеного рішення суду, у загальній сумі 5990, 00 грн.

31 жовтня 2016 року компенсація за прострочення виконання рішення суду у справі № 2-а-549/12 нарахована Казначейством у розмірі 501, 00 грн за період з 31 серпня 2013 року (наступний день від дати закінчення тримісячного строку для перерахування коштів) по 31 жовтня 2016 року (дата фактичного перерахування коштів), згідно з листом Державної казначейської служби України № 5-13-11/20593 від 11 грудня 2018 року /а. с. 22-24/.

27 липня 2017 року до суду надійшла заява Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 27 жовтня 2014 року у справі № 296/7808/14-а (2-а/296/519/14) із зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира здійснити ОСОБА_1 нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення нарахованих сум, оскільки виплатити вказану суму у встановлений строк неможливо, так як проведення видатків не передбачених кошторисами є бюджетним правопорушенням, передбаченим ст.ст. 23, 48, 119 Бюджетного кодексу України.

05 грудня 2017 року Корольовським районним судом м. Житомира у справі № 296/5728/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про визнання незаконної відмови щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС за 2014 рік, відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», видано виконавчий лист, згідно з яким змінено спосіб і порядок виконання постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 296/7808/14-а (2-а/296/519/14) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про визнання незаконної відмови щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС за 2014 рік у частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік - шляхом стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше проведених виплат /реєстраційний номер судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 69980083, а. с. 29-30, 31/.

07 грудня 2017 року виконавчий лист Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/5728/17 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 зареєстрований органами Казначейства /а. с. 14-15/.

22 серпня 2019 року грошові кошти у розмірі 5 990, 00 грн стягнуто з Управління Корольовської районної ради м. Житомира на користь ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа, виданого 05 грудня 2017 року Корольовським районним судом м. Житомира у справі № 296/5728/17 /а. с. 18, 20/.

Так, хоча позивач і обґрунтовував свій позов нормами цивільного права, правильним є віднесення даного спору до категорії адміністративних, оскільки визначальними за наведених у ньому обставин є процедурно-правовий порядок.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 255, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення відшкодування матеріальної шкоди і компенсації моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з позовом до адміністративного суду у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. В. Литвинова