Справа № 214/2224/20
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2022 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши матеріали подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Соколової Валерії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Соколова В.В. звернулася до суду з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2/214/1782/20, виданим 18.09.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 208588,38 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець Соколова В.В. зазначає, що на виконанні у Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 63211033 з примусового виконання виконавчого листа № 2/214/1782/20 від 18.09.2020 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 208588,38 грн. Виконавчий лист № 2/214/1782/20 від 18.09.2020 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 208588,38 грн. надійшов на виконання до Саксаганського відділу ДВС 05.10.2020, в той же день державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до вимог ч.1ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», яку направлено сторонам рекомендованим поштовим відправленням. Керуючись ст.ст. 13,48,56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 05.10.2020 винесено постанову про арешт майна боржника, яку внесено до державного реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта будь-яке нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Для повного та своєчасного виконання рішення суду державним виконавцем у строки та порядку визначеному ст..ст. 13,48 Закону України «Про виконавче провадження» зроблені запити до МВС та ДФС, згідно отриманих відповідей боржник майна не має. Акцентує увагу, що ОСОБА_1 , що мешкає адресою: АДРЕСА_1 , зухвало чинить перешкоди і злісно не виконує рішення суду, яке набрало законної сили і виконання якого обов`язкове на всій території України. Так, на неодноразові виклики державного виконавця (31.05.2021, 29.12.2021) ОСОБА_1 не з`являється, витребувану інформацію державному виконавцю не надає. Відповідно до листа № 25-32/507 від 06.06.08 Міністерства Юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобов`язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів» порядок здійснення прав громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання у цій сфері 5 регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України». Положенням п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом,- до виконання зобов`язань. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів. Крім інших, покладених на органи Державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, з`ясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання, осіб, які надали завідома неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України (ст.20 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України»). Тобто наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовими рішеннями, у тому числі аліментних,є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Суд розглядає подання негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши зміст та вимоги подання, надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Саксаганському відділі Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Соколової В.В. перебуває виконавче провадження №6321103, відкрите 05.10.2020 року на підставі виконавчого листа №2/214/1782/20, виданого 18.09.2020 року за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 208588,38 грн. (а.с.33).

Боржником визначено ОСОБА_1 , адреса якого зазначена: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо доведення цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон прямо встановлено виключно положеннями ст.441 ЦПК України. Згідно з позицією Верховного Суду України, ст.441 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень незалежно від виду судочинства, а також рішень інших органів та посадових осіб щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими передбаченими Законом виконавчими документами, примусове виконання яких здійснюється органами ДВС.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У розумінні положень ст.12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Із долучених до подання матеріалів неможливо встановити, чи направлялась на адресу боржника ОСОБА_1 копія постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки повідомлення про вручення йому копії постанови, викликів до ДВС відсутні, як і докази повернення листа до ДВС у зв`язку з неврученням боржникові, що унеможливлює встановлення обставин обізнаності боржника з наявністю виконавчого провадження загалом.

Крім того, державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина Украйни для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України та намір. При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням обов`язків.

З огляду на викладене та неповноту вчинення виконавчих дій, суд не вбачає підстав для застосування такого заходу як обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та вважає, що такий захід може бути застосований як виключний спосіб з метою виконання зобов`язань, а тому приходить до висновку, що звернення державного виконавця із поданням є передчасним і таким, що порушуватиме право особи-боржника на свободу пересування, гарантоване ст. 33 Конституції України.

До того ж застосування заявленого державним виконавцем заходу не відповідатиме визначеним ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 375, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Соколової Валерії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її підписання, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Прасолов