Справа № 288/1557/21
Провадження № 2/288/101/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, що є об`єктом спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про поділ житлового будинку, що є об`єктом спільної часткової власності в якому вказує, що він на підставі рішення Попільнянського районного суду Житомирської області є власником 49/100 ідеальних частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

В фактичному користуванні Позивача знаходяться приміщення: - 1-1, площею 13.5 кв.м.; - 1-4, площею 16.1 кв.м.; - І, площею 8.2 кв.м., загальною площею 37.8 кв.м., житловою 29.6 кв.м., що становить 49/100 ідеальних частин житлового будинку. Частина житлового будинку, яка перебуває у розпорядженні Позивача та частина Відповідача блоковані та мають окремий вхід. За технічними показниками житловий будинок може бути поділено шляхом надання частині будинку Позивача окремої адреси.

Крім того, Позивач є власником земельної ділянки площею 0.04 га, кадастровий номер :05:012:0154, має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто під його частиною житлового будинку.

Співвласником іншої 51/100 частини житлового будинку є Відповідач, яка ухиляється від укладення угоди про поділ житлового будинку, проте Позивач має право на виділ належної йому частки в житловому будинку, а тому змушений звернутися до суду з позовом про його поділ.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить поділити житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , в натурі, виділивши ОСОБА_3 блоковану частину житлового будинку, а саме: - приміщення 1-1, площею 13.5 кв.м.; - приміщення 1-4, площею 16.1 кв.м.; - приміщення І, площею 8.2 кв.м., а всього загальною площею 37.8 кв.м., житловою площею 29.6 кв.м., що становить 49/100 ідеальних частин житлового будинку та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вислухавши представника позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2012 року в справі № 619/2749/2012, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування та визнано за ОСОБА_3 , як спадкоємцем за заповітом від 16 вересня 2010 року посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрованим в реєстрі за № 676, право власності на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 49/100 ідеальних частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2009 року, виданого Попільнянською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2349. /а.с.4-5/

24 грудня 2012 року комунальним підприємством «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради на підставі рішення Попільнянського районного суду від 07 грудня 2012 року, зареєстровано право власності ОСОБА_3 на 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.6/

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого комунальним підприємством «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_3 , станом на 14 січня 2019 року, експлікація приміщень житлового будинку: 1-1 - житлова, 13.5 кв.м.; 1-2 - кухня, 8.8 кв.м.; 1-3 житлова, 10.9 кв.м.; 1-4 житлова, 16.1 кв.м.; І коридор, 8.2 кв.м.; ІІ коридор, 10.3 кв.м., всього загальна площа 67.8 кв.м, житлова 49.3 кв.м. Характеристика будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок А-1; погріб під частиною будівлі п.д. 1; прибудова а-1; сарай Б-1; сарай В-1. /а.с.7-10/

12 липня 2021 року за № 1043 комунальним підприємством «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» видано власнику ОСОБА_3 Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, про те, що на підставі рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2012 року йому належить 49/100 ідеальних частин житлового будинку. В фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться приміщення: 1-1 (13.5 м.кв.), 1-4 (16.1 м.кв.), І (8.2 м.кв.), загальною площею 37.8 м.кв., житловою 29.6 м.кв., становить 49/100 ідеальних частин житлового будинку. Право власності земельної ділянки підтверджується: кадастровий номер :05:012:0154, площею 0.04 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані: АДРЕСА_1 . За технічними показниками об`єкт може бути поділено шляхом надання нерухомому майну одному із співвласників частин заблокованого будинку окремої адреси. /а.с.11, 12/

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 лютого 2021 року, земельній ділянці, площею 0.0400 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєно кадастровий номер :05:012:0154. /а.с.14-16/

В Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з часткою 49/100 є ОСОБА_3 та з часткою 51/100 є ОСОБА_2 . Також, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.0400 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:012:0154, за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.17-18/

Згідно Договору дарування 51/100 частки житлового будинку від 29 грудня 2018 року, ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_8 прийняла у дар належну Дарувальнику 51/100 частку у праві власності на житловий будинок разом із відповідною частиною господарських будівель і споруд, які складаються з приміщення 1-2, 1-3, ІІ та господарських будівель і споруд: сараї (літери «Б-1, В-1»), погріб (літера «п/д»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.55-56/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить виділити йому у власність належні йому 49/100 частину житлового будинку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статтями 364, 367 ЦК України, а тому Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 152 ЖК України врегульовано, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Позивач має право на виділ в натурі йому частки із майна, співвласниками якого вони з Відповідачем являються та ним надано докази на підтвердження існування технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в розмірі, що відповідає розміру його частки в житловому будинку.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права Позивача, як співвласника.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник Позивача в судовому засіданні просив понесені судові витрати віднести на рахунок Позивача, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»; статтею 152 ЖК України; статтями 15, 16, 183, 316, 317, 319, 328, 355, 356, 358, 361, 364, 367, 368, 372, 392 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, що є об`єктом спільної часткової власності задовольнити.

Поділити житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , в натурі, виділивши ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) блоковану частину житлового будинку, а саме: - приміщення 1-1, площею 13.5 м.кв.; - приміщення 1-4, площею 16.1 м.кв.; - приміщення І, площею 8.2 м.кв., загальною площею 37.8 м.кв., житловою площею 29.6 м.кв., що становить 49/100 ідеальних частин житлового будинку та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник