Номер провадження: 22-ц/813/2751/22
Номер справи місцевого суду: 477/1309/20
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Дришлюка А.І.,

Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Сіхарулідзе Дмитра Геннадійовича, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

22 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У своїй позовній заяві зазначала, що 25.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 6869, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» (далі - ТОВ «ФК Аланд») заборгованості в сумі 49235 грн. 56 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Сіхарулідзе Д.Г. ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2021 року, та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права (а.с.107-108). Також в апеляційній скарзі ставилось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 17.05.2021 року було поновлено строк на апеляційне скарження судового рішення та викрито апеляційне провадження у справі (а.с.121-122).

Разом з тим, розгляд справи здійснюється 24.03.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки всі учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, призначеного на 23.03.2022 року, на 10.00 год. (а.с.143-147), однак від жодного із них не надійшло заяви або клопотання про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав.

При цьому, колегія суддів враховує, що жоден із учасників справи не з`являвся в судові засідання, призначених як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, представник заявника апеляційної скарги адвокат Сіхарулідзе Д.Г., хоча з невідомих підстав і вказав про розгляд заяви про перегляд заочного рішення, яке у даній справі не ухвалювалось, надав Київському районному суду м. Одеси клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.98-99).

Аналогічне клопотання надав адвокат Сіхарулідзе Д.Г. до суду апеляційної інстанції (а.с.141-142). В ньому адвокат Сіхарулідзе Д.Г. вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути в у відсутність сторони заявника.

Що стосується Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., то робочим місцем її реєстрації є: АДРЕСА_1 , однак поштова кореспонденції, направлена на вказану адресу, поверталась як до суду як першої, так і другої інстанції з відміткою про те, що адресат не розшуканий за вказаною адресою, відсутній або вибув із вказаної адреси (а.с.92, 127-128, 150-151).

Більше того, згідно наказу міністра МЮУ Малюськи Д. № 931/5 від 12.03.2021 року було анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17 січня 2008 року за № 6685 на ім`я Хари Наталії Станіславівни (а.с.152).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 10 місяців, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Разом з тим, у зв`язку з перебуванням судді Гірняк Л.А. у відпустці з 14.03.2022 року по 07.04.2022 року, судді Комлевої О.С. - у відпустці з 15.03.2022 року по 01.04.2022 року (а.с. 153-154), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2022 року визначено інший склад суду: головуючий - суддя Сегеда С.М., судді: Дришлюк А.І. і Колесніков Г.Я. (а.с.156).

У зв`язку з цим, розгляд даної справи здійснюється 24.03.2022 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала суду належних і допустимих доказів обставин, якими вона обгрунтовувала свої позовні вимоги та у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості.

Із даним висновком суду повністю погоджується колегія суддів, оскільки ні заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , ні її представник - адвокат Сіхарулідзе Д.Г. не надали суду апеляційної інстанції доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і доказів незаконності оскаржуваного судового рішення.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 зазначала, що 25.02.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 6869, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в сумі 49235 грн. 56 коп.

Однак, звертаючись до суду з позовом, ні позивач, ні її представник не надали суду ні копії оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, ні копію кредитного договору, заборгованість по якому стала підставою для вчинення цього виконавчого напису нотаріуса.

Дійсно, звертаючись до суду з позовом, представник позивача - адвокат Сіхарулідзе Д.Г. ставив питання перед судом про витребування від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржуваний виконавчий напис та копію виконавчого напису.

Однак, не дивлячись на те, що вказані копії документів не були витребувані судом першої інстанції, ні заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , ні її представник - адвокат Сіхарулідзе Д.Г. не звертались до суду апеляційної інстанції з клопотанням про витребування копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржуваний виконавчий напис та його копію.

Без заявлення вищевказаного клопотання, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості витребувати вказані докази у справі.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, незаконності оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Що стосується суті апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За змістом ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

В свою чергу, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, відповідно до п.1 якого для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції правильно послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, згідно якої для правильного застосування статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у спорі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд має перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала ця заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Однак, як було вказано вище, заявник апеляційної скарги та її представник не надали суду апеляційної інстанції доказів того, що сума заборгованості за невідомим кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована до стягнення, а також доказів того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Не містять таких доказів і виділені матеріали по оскарженню представником ОСОБА_1 адвокатом Сіхарулідзе Д.Г. ухвали того ж суду від 07 грудня 2020 року про забезпечення позову по даній справі.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Сіхарулідзе Дмитра Геннадійовича,залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк

Г.Я. Колесніков