ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/29/21

Провадження № 22-ц/4820/415/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що за договором про надання банківських послуг від 24 червня 2010 року банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 прострочила виконання зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 22 листопада 2020 року виникла заборгованість у розмірі 31 375 грн 01 коп., яка складається з 29 418 грн 38 коп. тіла кредиту та 1 956 грн 63 коп. процентів на прострочену суму згідно ст. 625 ЦК України.

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 29 418 грн 38 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 20 грн заборгованості за поточним тілом кредиту та 1 грн 26 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути поточне тіло кредиту у розмірі 20 грн. Заявлені банком 29 398 грн 38 коп. простроченого тіла кредиту за своєю суттю є завуальованими процентами та не можуть бути стягнуті з відповідачки, оскільки умовами договору не встановлено розмір та порядок нарахування процентів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні частини тіла кредиту та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тобто вона приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Сторони визначили, що вказана заява, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Отже, АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали цей договір. На виконання зобов`язання за кредитним договором банк надав відповідачці кредит, однак, остання не виконала обов`язку з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і неправильно витлумачив норми статей 526, 1054 ЦК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру неповернутого кредиту підлягає зміні.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

24 червня 2010 року АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому ОСОБА_1 засвідчила, що вона ознайомилася з умовами цього договору та зобов`язується виконувати їх.

За договором про надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 13 290 грн.

Протягом 2017-2020 років ОСОБА_1 одержала 46 307 грн 19 коп. кредитних коштів, із яких повернула 43 970 грн 86 коп.

Застосовані норми права

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

АТ КБ «Приватбанк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24 червня 2010 року (а.с. 19), Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 21-46); витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 20); розрахунком заборгованості за договором від 24 червня 2010 року (а.с. 5-12); випискою по рахунку (а.с. 13-16); довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 17); довідкою про отримання ОСОБА_1 кредитних карток і терміни їх дії (а.с. 18).

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24 червня 2010 року (а.с. 19) не містить умов щодо розміру кредиту (ліміту кредитування), а також розміру, підстав і порядку нарахування процентів.

Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 21-46) і витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 20) визначають, у тому числі пільговий період користування кредитними коштами, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір і порядок нарахування процентів, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, однак, указані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір наданого кредиту, підстави та розміру нарахування процентів, надані банком Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 21-46) і витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 20) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки зазначені документи достовірно не підтверджують істотні умови такого договору.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с. 17) і довідка про отримання ОСОБА_1 кредитних карток і термін їх дії (а.с.18) також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом в інших справах, щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, є безпідставними, оскільки в цих справах і справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.

Водночас розрахунок заборгованості за договором від 24 червня 2010 року (а.с. 5-12) і виписка по рахунку (а.с. 13-16) свідчать про те, що ОСОБА_1 не повернула банку тіло кредиту у розмірі 2 336 грн 33 коп. (46307,19-43970,86).

Цю заборгованість слід стягнути з ОСОБА_1 .

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та указаних норм матеріального права, суд першої інстанції неправильно визначив розмір невиконаного ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 2 336 грн 33 коп. неповернутого кредиту.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 29 418 грн 38 коп. і задоволено на суму 2 336 грн 33 коп., тобто на 7,94% (2336,33?100:29418,38), а тому з ОСОБА_1 на користь позивача має бути стягнуто 166 грн 90 коп. судового збору за подання позову (2102х7,94%).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

АТ КБ «Приватбанк» оскаржувало рішення суду в частині відмови в позові про стягнення 29 398 грн 38 коп. тіла кредиту. Тому банк мав сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 150 грн 79 коп. (29398,38?100:29418,38=99,93%; 2102?99,93%?150%).

Оскільки апеляційна скарга задоволена на 2 316 грн 33 коп. (2336,33-20), тобто на 7,88% (2316,33?100:29398,38), то з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 248 грн 28 коп. обґрунтовано понесеного судового збору за подання апеляційної скарги (3150,79 ?7,88%).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2021 року в частині розміру неповернутого кредиту та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) 2 336 гривень 33 копійки неповернутого кредиту та 166 гривень 90 копійок судового збору за подання позову, а всього 2 503 гривні 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) 248 гривень 28 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Шклярук В.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27