Справа № 944/4079/21
Провадження №2/944/356/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.03.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.,

з участю секретаря судового засідання Хархаліс Л.А.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, а саме просить стягнути з відповідача на її користь 30 818, 52 грн., з яких 9 263, 00 грн. - основна сума позики, 112, 68 грн. - три відсотки річних, 442, 83 грн. - інфляційні втрати, 21 000, 00 грн. - проценти за користування коштами.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що відповідач ОСОБА_2 отримав від неї в позику грошові кошти в розмірі 9 263, 00 грн, які зобов`язався повернути до 07.02.2021. Крім того, відповідач, у випадку прострочення повернення коштів, зобов`язався додатково сплатити по 1000, 00 грн. за кожних 7 днів прострочення зобов`язання. Зазначене підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 24.01.2021. У зазначені строки та до моменту звернення до суду відповідач кошти не повернув. При цьому, позивач зазначила, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, позивач має право на стягнення трьох відсотків річних від суми позики та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України. За наведених обставин, просить позов задовольнити та стягнути заборгованість за розпискою.

Ухвалою судді від 08.09.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначеного судовий розгляд.

04.11.2021 представник позивача адвокат Пащук А.І. подав заяву, у якій просив стягнути судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Також до заяви було долучено оригінал розписки ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник адвокат Пащук А.І. скерував, зокрема 27.10.2021, заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Також у заяві зазначає, що сторона позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_2 проти чого позивач не заперечує.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Оскільки у судове засідання 23.02.2022 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.01.2021 ОСОБА_2 отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 9 263, 00 грн. та зобов`язався повернути їх у строк до 07.02.2021, що підтверджується оригіналом розписки. Також ОСОБА_2 зобов`язався додатково сплатити проценти у розмірі по 1000, 00 грн за кожних 7 днів прострочення зобов`язання, у разі не виконання основного зобов`язання.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 не повернув зазначені грошові кошти, які отримав від ОСОБА_1 (факт існування вказаної заборгованості відповідачем не спростовано).

Також ОСОБА_1 просить стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних, які відповідно до розрахунку, наданого позивачем, становлять у сукупності 555, 52 грн, а саме: 442, 84 грн. - інфляційні втрати; 112, 68 грн - три відсотки річних.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти тощо.

Стаття 509 ЦК України визначає, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України визначає, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Керуючись статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Суд зазначає, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Таким чином, факт укладення договору позики у розмірі 9 263, 00 грн між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджено борговою розпискою від 24.01.2021, складеною власноруч відповідачем, у якій зазначено про передачу позивачем ОСОБА_1 та отримання ним грошових коштів, а також про сплату процентів у розмірі 1000, 00 грн за кожних 7 днів прострочення зобов`язання.

Тобто, надана до суду розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання, містить усі істотні умови щодо суми позики, строку повернення позики та процентів.

Як встановлено судом, позичені кошти відповідач повинен був повернути у строк до 07.02.2021, однак взятих на себе зобов`язань не виконав.

Також суд вважає доречними та обґрунтованими доводи позивача щодо наявності у неї права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та три відсотки річних від суми позики з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у зв`язку із неповерненням позичальником суми позики своєчасно, його борг складає: суму основного боргу, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахованого індексу інфляції та трьох відсотків річних, суд вважає його належним чином проведеним та обґрунтованим, а саме: за період з 07.02.2021 до 04.07.2021 сума заборгованості по індексу інфляції за договором становить 442, 84 грн.; сума 3% річних за період з 07.02.2021 до 04.07.2021 складає 112, 68 грн.

Щодо стягнення процентів у розмірі 1000, 00 грн за кожних 7 днів прострочення зобов`язання, суд зазначає, що сторони у договорі позики визначили розмір процентів, що підлягає сплаті за користування коштами, відповідно суд повинен стягувати саме ту суму процентів, яка передбачена договором, оскільки сторони є вільними в укладенні договору та самі досягли умов щодо такого розміру процентів.

Даний висновок був викладений у постановах Касаційного цивільного суду: №658/3251/16-ц від 11.12.2019; № 658/3251/16-ц від 23.10.2019.

Таким чином, відповідач прострочив виконання свого зобов`язання на 148 днів (з 07.02.2021 до 04.07.2021), що становить 21 тиждень (148:7=21) прострочення боргу, а тому ОСОБА_2 повинен сплатити 21 000, 00 грн процентів за користування коштами (21*1000, 00 = 21 000, 00).

З урахуванням вищевикладеного загальне грошове зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за борговою розпискою становить 30 818, 52 грн.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявності підстав для їх задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.02.2020 у справі № 915/1654/19.

Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені договором про надання правової допомоги № 042001/21 від 20.04.2021, укладеним між Адвокатським бюро «Артема Пащука» та ОСОБА_1 , додатком до договору про надання правової допомоги, актом виконаних робіт про надання юридичних послуг, згідно договору № 042001/21, та квитанцією № 0.0..1 про перерахування на рахунок Адвокатського бюро «Артема Пащука» 5000, 00 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. за звернення до суду з позовною заявою, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики, відповідно до боргової розписки від 24.01.2021 в розмірі 30 818 (тридцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 52 копійки, з яких: 9 263 (дев`ять тисяч двісті шістдесят три) гривні 00 копійок - сума боргу; 112 (сто дванадцять) гривень 68 копійок - три відсотки річних; 442 (чотириста сорок дві) гривні 84 копійки - інфляційні втрати; 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок - проценти за користування коштами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.03.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

місце реєстрації:

АДРЕСА_2 .

РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Білецька