Справа № 175/2327/21
Провадження № 2/175/738/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Кучеренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко Ольга Петрівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко Ольга Петрівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування законом.

Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Представник відповідача Підгородненської міської ради та третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко О.П. надали до суду письмові заяви у якій зазначили про можливий розгляд справи без їх участі.

Таким чином, розглянувши подані сторонами справи документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку загального позовного провадження.

Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 22 квітня 1972 року позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб, про що в книзі записів актів про укладення шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 52, що посвідчується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 22.04.1972 року виданого Підгородненською селищною Радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області та після укладення шлюбу, дружина взяла прізвище чоловіка та стала - ОСОБА_3 .

У свою чергу, матір ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи особою похилого віку та з хворобою серця, потребувала постійного догляду та допомоги у господарстві, після чого на початку 1991 року ОСОБА_4 переїхала до своєї матері та постійно проживала з останньою за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, факт перебування у родинних відносинах доньки ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 , підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 19 листопада 1954 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 22.04.1972 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 65 років ОСОБА_5 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть відділом ЗАГС Підгородненського міськвиконкому зроблено відповідний актовий запис № 70 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 від 01 квітня 1993 року. Після смерті ОСОБА_5 , відкрилася спадщина на житловий будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 21.09.1990 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної кантори Супрун Л.Л., та зареєстрованого у реєстрі за № 2/1641. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом було також зареєстровано в Новомосковському міському бюро технічної інвентаризації, про що на ньому проставлено відповідну відмітку від 27.09.1990 року.

Разом з тим судом встановлено, що не встигнувши оформити право власності на спадкове майно після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 66 років, померла, про що Виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зробив відповідний актовий запис № 201 та видав свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 від 06.11.2017 року.

Таким чином, після смерті дружини позивача відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_2 .

У свою чергу, з метою належного оформлення спадщини, що відкрилася після смерті дружини на вищевказаний будинок, позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко Ольги Петрівни, що засвідчується витягом зі спадкового реєстру №62486130 від 16.11.2020 року.

Натомість, 16 листопада 2020 року внаслідок відсутності у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись ч. 2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко О.П., винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2020 року, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснила, що питання по оформленню права власності на спадкове майно можливо вирішити лише у судовому порядку, шляхом подачі позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Натомість, 16 листопада 2020 року внаслідок відсутності у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись ч.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко О.П., винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2020 року, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснила, що питання по оформленню права власності на спадкове майно можливо вирішити лише у судовому порядку, шляхом подачі позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту свого спадково права.

Відповідно до абз. 2- та 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Керуючись ст. 525 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Якщо спадкодавець помер до ІНФОРМАЦІЯ_6 , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 p., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в керування або володіння спадковим майном.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дружина позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після її матері ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у строки встановлені законодавством шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказані обставини зокрема підтверджуються наступними доказами:

1) Актом від 31.01.2021 року, згідно якого сусіди засвідчують, що у будинку АДРЕСА_1 з січня 1980 року була зареєстрована та постійно проживала ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою з січня 1991 року постійно проживала без реєстрації її донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вела з матір`ю спільне господарство та здійснювала догляд за нею, оскільки через свій похилий вік та погіршення стану свого здоров`я остання потребувала постійного догляду та допомоги по господарству.

На час смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , її донька ОСОБА_4 постійно проживала разом зі своєю матір`ю та після її смерті займалася її похованням. Після чого, продовжила користуватися та володіти житловим будинком АДРЕСА_1 .

2) Довідкою голови вуличного комітету №45 від 09.08.2016 року, якою підтверджується, що з 1991 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала (доглядала) за померлою матір`ю ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

3) Проектом газифікації та договором про надання населенню послуг газопостачання ВАТ «ДНІПРОГАЗ», які у своїй сукупності засвідчують, що ОСОБА_4 постійно володіла спадковим майном, та як законний володілець здійснила дії щодо газифікації належного їй житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після чого остання уклала з газопостачальною компанією відповідний договір з газопостачання для потреб опалення будинку та побутового використання. Також абонентською книжкою ВАТ «ДНІПРОГАЗ», згідно якої ОСОБА_4 , як єдиний власник вказаного житлового будинку пройшла інструктаж з безпечного використання газових мереж та обладнання за вищевказаною адресою та відповідними квитанціями на сплату податку на землю, оплати за поставлену електроенергію та квитанціями на пічні роботи, які засвідчують, що саме ОСОБА_4 , як законний володілець спадкового майна несла усі витрати з належного утримання житлового будинку АДРЕСА_1 .

Крім того встановлено, що з метою належного оформлення спадщини, яка відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , її донька - ОСОБА_4 звернулася до Новомосковського міжрайонного бюро технічної інвентаризації та після проведення технічної інвентаризацію житлового будинку отримала Довідку - характеристику №1425 від 31.10.1997 року на вказаний житловий будинок.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність належними доказами факту прийняття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відкрилася після смерті її матері - ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Стосовно вступу позивача у спадкові права, що відкрилася після смерті його дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд керується наступним.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Керуючись ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Частиною першою статті 1270 ЦК встановлюється шестимісячний строк на прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Керуючись ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі вищевикладеного, єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 є її чоловік (позивач по справі) - ОСОБА_1 , який проживав разом зі Спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від неї, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судом під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також докази неможливість у позасудовому порядку оформити спадщину, що відкрилася після смерті дружини, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та можливість визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Відповідно до положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статі 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування законом є обґрунтованими та правомірним, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 392, 1218, 1258, 1259, 1261, 1266, 1274 Цивільного кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 16, 76-81, 89, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кайко Ольга Петрівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування законом - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті матері - ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок, загальною площею 56,4 кв.м, з яких житлова площа становить 44,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко