РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/24083/21

Провадження № 22-ц/4815/383/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» Панас В.С. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року, постановлену в складі судді Тимощука О.Я., у справі № 569/24083/21,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки № 101/08/І-Ф від 18.06.2008 року, стягнення моральної шкоди.

Одночасно з позовною заявою, позивач звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову відповідно до якої просить забезпечити заявлений нею позов шляхом заборони Державному підприємству «Сетам» здійснювати продаж квартири АДРЕСА_1 , через електронні торги, які заплановані на 09.00 год. 29 листопада 2021 року (лот №499123). Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження до набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду у даній справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт та заборону відчуження на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45 кв.м., що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МУУМВС України в Рівненській області 21.09.1996 року).

Не погодившись із ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати, та постанову нову, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Скаржник зазначає, що договір іпотеки позивачем було підписано вільно, без примусу, з власної згоди. Посилання позивачів на вирок Гощанського районного суду по справі № 1-15/2011 від 06.04.2012 року, як на підставу визнання договору іпотеки недійсним є абсурдним.

Відзив до апеляційного суду не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Установлено, що ОСОБА_1 є власником двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком Укргазбанк в особі Рівненської філії та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 101/08/К-Ф, на підставі якого банк надав позичальнику споживчий кредит в розмірі 61000 доларів США на строк з 18 червня 2008 по 16 червня 2028 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8% річних.

18 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 в забезпечення кредитного договору № 101/08/К-Ф було укладено договір іпотеки № 101/08/І-Ф предметом якого є двохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири (бланк ВВМ № 134078), посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим № 3191 від 13.09.2004 року та зареєстрованого КП РМБТІ за реєстраційним № 6545946.

Вироком Гощанського районного суду Рівненській області по справі № 1-15/2011 від 06 квітня 2012 року, ОСОБА_2 працюючи на посаді директора приватного підприємства фірми Котигорошко, являючись службовою особою, з метою отримання кредиту в червні 2008 року вчинив службове підроблення, підписавши та завіривши печаткою підприємства довідку за № 38 від 12 червня 2008 року, яка містила завідомо неправдиву інформацію про його доходи за грудень 2007 року травень 2008 року, яка була подана ним в Рівненську філію ВАТ АТ Укргазбанк для підтвердження його платоспроможності.

26 жовтня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. надійшов лист № 2063, в якому повідомлялося, що приватний виконавець керуючись ст. 28 Закону України Про виконавче провадження направляє для відома висновок про вартість майна від 221.10.2021 року, складений при примусовому виконанні виконавчого листа № 1715/14641/12 від 13.03.2014.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Убачається, що предметом спору є дії державного виконавця щодо реалізації належного позивачу майна в межах іншого виконавчого провадження, в разі здійснення якого виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, буде неможливим.

При цьому, безсумнівно відчуження спірного майна призведе до ускладнення вирішення спору у справі, адже потребуватиме залучення до участі в її розгляді нових власників майна.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані вище обставини перешкоджають ефективному захисту прав позивача, через що є необхідним вжиття заходів забезпечення заявленого позивачем позову.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав боржника. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Стороною позивача наведені як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам, з огляду на що висновок суду про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення проведення торгів відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості заяви позивача про забезпечення позову є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на порушення судом норм процесуального права, а зводяться до незгоди заявника із застосованими заходами забезпечення позову.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» Панас В.С. залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2022 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.