ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/424/21 Номер провадження 22-ц/814/779/22Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Абрамов П.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обгшрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач повинна відшкодувати шкоду, оскільки внаслідок її неправомірних дій, а саме незаконного набуття, утримання та розпорядження належним позивачу майном, останній був позбавлений можливості його успадкувати.

22.11.2020 року позивач, з метою досудового врегулювання спору, надіслав ОСОБА_2 вимогу, щодо повернення майна та правовстановлюючих документів, яка залишилась без відповідного реагування.

З огляду на наведене позивач просив суд, на підставі статті 1212 ЦК України, стягнути з відповідача на свою користь кошти у сумі 32 630 грн. вартість автомобіля ВАЗ 21053 та витрати на відновлення правовстановлюючих документів на спадкове майно в розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що висновок місцевого суду про недоведеність обставин справи позивачем ґрунтується на припущеннях.

Вказує, що висновок суду суперечить фактичним обставина справи, а правова оцінка, надана доказам є невірною.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.1 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та рідного брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу спадщини після смерті матері входить автомобіль ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , земельний пай та будинок в с. Щербаки Кременчуцького району.

За повідомленням територіального сервісного центра МВС № 5342 від 06.10.2020 транспортний засіб ВАЗ 21053 д. н.з. НОМЕР_1 . зареєстровано за ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. від 17.12.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частку автомобіля у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Згідно експертної грошової оцінки майна, здійсненого 08.02.2021 року ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу станом на 05.02.2021 становить 32 630 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини на які посилається позивач належним чином ним не доведені.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 безпідставно набула, утримувала, а згодом продала спірний автомобіль, що входив до складу спадщини.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно уклала договір купівлі-продажу спірного автомобіля, оскільки місцевим судом встановлено, що на момент розгляду справи за даними територіального сервісного центру №5342 РСЦТСЦ МВС в Полтавській області власником транспортного засобу ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Згідно ст.. 76 ЦПК України, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування місцевим судом обставин справи не заслуговують на увагу суду, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень позивачем не надано.

Місцевим судом вірно визначено, що доказ на який посилається позивач як позовній заяві так і в апеляційній скарзі, а саме пояснення ОСОБА_2 надані нею під час перевірки Кременчуцьким РВП ГУНП заяви ОСОБА_1 щодо вчинення нею протиправних дій, не є належним та допустимим, оскільки суперечить вимогам ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

П.С. Абрамов