Провадження № 2/344/1417/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Підхомної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 202291,61 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 165324,33 гривень, 36967,28 гривень заборгованості за відсотками, 3034,37 гривень судового збору та 20229,16 гривень витрат на професійну правову допомогу. Позов вмотивовано тим, що 09.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL-244494. Відповідно до п. 2.1 Договору банком видано позичальнику кредит в розмірі 170000 гривень на строк до 06.12.2024 року. Внаслідок несплати коштів, визначених умовами договору, станом на 09.06.2021 року за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 202291,61 гривень.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Відповідно до п.6 поданої суду позовної заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву. Відповідно до поданого суду відзиву вказує, що позивач АТ «Кредобанк» не є належним позивачем у справі, оскільки не є стягувачем за кредитним договором. Оскільки, між АТ «Кредобанк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 21.02.2021 року укладено договір факторингу, за умовами якого позивач відступив право грошової вимоги за кредитним договором №CL-244494 09.12.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року укладено кредитний договір № CL-244494, згідно якого ОСОБА_1 отримала у власність грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового використання в розмірі 170000 грн. та зобов`язався їх повернути, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених кредитним договором.

Цього ж дня сторонами підписано Додаток №1 до кредитного договору, яким погоджено графік платежів за кредитним договором.

Згідно Витягу з Договору факторингу №2 від 21 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та право забезпечувальними договорами. Зокрема встановлено, що уступлено право вимоги за договором №CL-244494 від 09.12.2019.

18.01.2022 року ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» направлено відповідачці повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №CL-244494 від 09.12.2019, з вимогою про повернення суми боргу в розмірі 233452,92 гривень.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням викладеного для вирішення спору, який виник на підставі звернення до суду позивача, який вважає порушеними, невизнаними або оспореними свої, зокрема майнові права, суду необхідно встановити наявність у позивача такого права, факт його порушення і у зв`язку із зазначеним з`ясувати, чи правильний спосіб захисту свого права обрано позивачем при зверненні до суду.

При розгляді спору суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Суд звертає увагу на те, що ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не подавало до суду клопотань щодо реалізації прав, не подано клопотання про заміну сторони позивача на правонаступника.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 травня 2018 року у справі № 367/2271/15-ц (провадження № 14-146цс18) зробила висновок, що суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Реалізуючи визначене у статті 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа наводить у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19.

Судом встановлено обставину переходу прав вимоги від АТ «Кредобанк» до ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за кредитним договором №CL-244494 від 09.12.2019. Тому суд приходить до висновку, що в АТ «Кредобанк» на час розгляду справи та ухвалення судового рішення відсутнє право, яке він вважає порушеним відповідачем, за захистом якого позивач звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином позов необґрунтовано належними правовими підставами, а тому він не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи що позов задоволенню не підлягає, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 15, 512, 514, 516, 517, 527 ч.1, 530, 612, 625, 1048, 1054 ч. 2, Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 квітня 2022 року.

Суддя Бабій О.М.