НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 лютого 2022 рокуСправа № 322/1083/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю: представника позивачки - адвоката Котова О.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Острика С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1

про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

встановив

зміст позовних вимог і рух справи:

до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вказаний цивільний позов в якому позивачка в особі представника просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року №22 про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за рахунок земель комунальної власності (за межами с. Новогригорівка), земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства;

визнати незаконним та скасувати рішення Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачі в приватну власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №:02:014:0013;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер №:02:014:0013, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами с. Новогригорівка для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 42113103.

В обґрунтування позову зазначено, що Софіївська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області, правонаступником якої є Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, своїм рішенням від 25.06.2020 №29 відмовила у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий №:02:014:0013 за рахунок земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0000 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту с. Новогригорівка, та надання незаконної переваги громадяну ОСОБА_1 у реалізації його права на отрмання у власність тієї ж самої земельної ділянки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачкою було подано апеляційну скаргу на нього.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року апеляційну скаргу було задоволено частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року було скасовано.

Визнано протиправним та скасовано рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.06.2020 №29, що прийняте за заявою ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобов`язано Софіївську сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

За період судового розгляду вказаної справи Софіївська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області, правонаступником якої є Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, незаконно надала перевагу іншій особі - ОСОБА_1 , надавши йому 24 вересня 2020 року рішенням №22 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення тієї ж самої земельної ділянки кадастровий номер: :02:014:0013 у власність.

Підставою для надання такого дозволу стало клопотання ОСОБА_1 , прийняте Софіївською сільською радою 22.09.2020 (в день проведення сесії) без підпису останнього.

Рішенням відповідача-1 від 10 березня 2021 року №03 було затверджено розроблений ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення йому у власність спірної земельної ділянки.

21 травня 2021 року ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Новомиколаївської селищної ради здійснив державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, номер запису про право: 42112103.

Незаконно відмовляючи ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та надаючи незаконну перевагу Відповідачу-2, Софїївською сільською радою було порушено вимоги ст.118 Земельного кодексу України, ст.ст.14, 19, 22 Конституції України.

Фактично, внаслідок незаконних дій органу місцевого самоврядування порушено цивільне право позивача щодо реалізації набуття права на землю гарантованого ст.14 Конституції України.

Таким чином, рішення №22 від 24.09.2020 та рішення №03 від 10.03.2021 на переконання представника позивачки є незаконними, прийнятими не в межах та не у спосіб передбачені діючим законодавством.

Факт прийняття рішення про незаконну відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки позивачеві та надання дозволу на виготовлення проекту відведення тієї самої земельної ділянки ОСОБА_1 , прямо вказує на надання незаконної переваги громадянину України ОСОБА_1 , перед громадянкою України ОСОБА_2 , носить характер упередження, заздалегідь сформованої думки органу місцевого самоврядування з даного приводу, що в свою чергу є грубим порушення ст.24 Конституції України, якою передбачено, що громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Як підставу позову посилалися на положення ст.ст.14, 19, 22 Конституції України, ст.ст.12, 79-1, 116, 118 ЗК України, ст.50 Закону України «Про землеустрій».

14.12.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі; призначено підготовче судове засідання; встановлено відповідачам строк на подачу відзивів.

Представником ОСОБА_1 (відповідач 2) - адвокатом Остриком С.Ю. на позовну заяву подано відзив. Останній вважав позовну заяву безпідставною, у зв`язку із чим просив суд відмовити у її задоволенні.

В обґрунтування відзиву вказує, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів саме того, що вона мала намір отримати у власність ділянку :02:014:0013.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі 280/6130/20 встановлено порушення Софіївської сільської ради щодо розгляду звернення ОСОБА_2 про виділення їй у власність земельної ділянки, однак, цією постановою не встановлено жодних обставин того, що в подальшому земельна ділянка, на яку ОСОБА_2 могла теоретично претендувати за умови надання їй саме земельної ділянки :02:014:0013, розроблення нею проекту та затвердження цього проекту була передана саме ОСОБА_1

ОСОБА_1 не було залучено учасником адміністративної справи 280/6130/20, а відтак, для нього зазначене рішення не може бути преюдиційним.

Позивачка не могла знати наперед, щодо якої саме земельної ділянки буде прийняте рішення про надання дозволу на розробку проектної документації. І навіть можливе надання дозволу на затвердження проектної документації не свідчить про те, що розроблений проект підлягав би затвердженню.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі 280/6130/20 позивачка має право саме вимагати від Софіївської сільської ради повторного розгляду її звернення про надання дозволу на розробку проектної документації щодо вільних земельних ділянок, та діяти саме в площині адміністративної юстиції, а не зловживати своїми процесуальними правами, обираючи завідомо неправильні способи захисту прав та не ставити питання про скасування реєстрації права власності за ОСОБА_1 .

В подібній ситуації будь-яка особа, якій орган, уповноважений розпоряджатися земельними ділянками, відмовив або у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки або у його затвердженні, може говорити про те, що іншій особі, яка реалізувала своє право на приватизацію та отримала у власність земельну ділянку, виконавши усі вимоги законодавства, передали у власність саме ту земельну ділянку, яку вона хотіла отримати.

Також вказує, що навіть теоретичне надання дозволу позивачки на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки не означає передання їй у власність цієї земельної ділянки та пріоритетного права на таке передання.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

А тому поданий позов із викладеними у ньому обставинами немає нічого спільного, та пов`язаний виключно із особистим ставленням позивачки до сім`ї ОСОБА_1 . Непоодинокими є випадки пред`явлення подібних позовів, коли позивачі пред`являють їх з метою отримання грошових компенсацій зі сторони відповідача, що є неприпустимим та свідчить про зловживання процесуальними правами.

Земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0013 сформовано саме ОСОБА_1 . За таких обставин та не може бути надано іншим особам переважних прав на отримання зазначеної земельної ділянки.

ОСОБА_3 набув права на земельну ділянку, реалізувавши свої право на безоплатну приватизацію.

Позивачка ніколи не була власником земельної ділянки :02:014:0013 та не може ставити питання про її відібрання у ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем.

Як підставу відзиву посилається на положення ст.ст.79-1, 116, 118, 122 ЗК України, ст.82 ЦК України, постанови ВСУ, ВС і Великої Палати ВС від 13.12.2016 (справа №815/5987/14), від 27.02.2018 (справа №545/808/17), від 27.03.2018 (справа №463/3375/15-а), 19.06.2018 (справа №750/8511/17), від 21.08.2018 (справа №295/14795/16-а), 17.10.2018 (справа №380/624/16-ц), від 22.02.2019 (справа №813/1631/14), від 05.03.2019 (справа №360/2334/17), від 13.11.2019 (справа №645/4220/16-ц), від 27.02.2020 (справа 120/1491/19-а), 28.02.2020 (справа №461/1257/17), від 15.03.2021 (справа №441/701/17), 15.09.2021 (справа №740/4635/16-а), від 22.07.2021 (справа №320/1177/19), прецеденту практику ЄСПЛ (в контексті добросовісного набувача).

Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області (Відповідач 1) в особі селищного голови подано відзив на позовну заяву.

Останній просив повністю відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву вказує, що позивачка не зазначила яке саме існуюче право було порушено відповідачем і яким чином скасування державної реєстрації права власності відповідача 2 може це право поновити/захистити. Позивачка не набула права власності на земельну ділянку, а тільки мала намір його реалізувати.

Як підставу відзиву посилається на положення ст.ст.118, 122 ЗК України, ст.82 ЦК України, постанови ВС від 31.01.2018 (справа №814/741/16), від 14.03.2018 (справа №804/3703/16), від 27.02.2018 (справа №545/808/17), від 22.02.2019 (справа №813/1631/14),

Відповіді на згадані відзиви, позивачкою не подавались.

Ухвалою суду від 14.01.2022 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

Сторони в судовому засіданні підтримали свої заяви по суті, представник позивачки просив задовольнити позов, представник відповідача 2 просив у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв не подав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

встановлено, що 29.01.2020 на замовлення ОСОБА_4 ГУ Держгекладастру у Запорізькій області було сформовано довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (а.с. 11).

25.02.2020 ОСОБА_2 звернулася до Софіївської сільської ради Новмиколаївського району Запорізької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності за рахунок земель комунальної власності орієнтовною площею 2.0000 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту поблизу с. Новогригорівка. До заяви були додані графічні матеріали із бажаним місцерозташуванням земельної ділянки (а.с.7).

Листом від 25.03.2020 Софіївська сільська ради Новомиколаївського району Запорізької області повідомила ОСОБА_2 , що земельна ділянка вказана нею у заяві, знаходиться за межами населеного пункту і не входить в комунальну власність мілської ради. Зазначено що цією землею розпоряджається ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області. Рекомендовано звертатися до них (а.с.10).

Рішенням Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.06.2020 №29 за заявою ОСОБА_2 відмовлено у наданні земельної ділянки в розмірі 2 га за відсутністю земельних ділянок в межах населених пунктів (а.с.9).

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Софіївської сільської ради Новмиколаївського району Запорізької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки йому у власність для ведення особистого селянського господарства у розмірі 2 (два) гектари ріллі за межами села Новогригорівка із земель Софіївської сільської ради Новмиколаївського району Запорізької області (а.с.20).

Рішенням Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24.09.2020 №22 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за рахунок земель комунальної власності (за межами с. Новогригорівка), земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.19).

ОСОБА_2 зверталася до суду з адміністративним позовом до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, в якому просила:

визнати протиправними дії Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та скасувати рішення від 25.06.2020 №29, що прийнято за заявою ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020;

зобов`язати Софіївську сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020 та прийняти відповідне рішення

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2021 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

15.02.2021 ОСОБА_2 зверталася до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області із клопотанням про відкладення затвердження проекту землеустрою Земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0013 мотивуючи його тим, що вказана земельна ділянка виступає предметом спору у судовій справі №280/6130/20, до закінчення розгляду цієї судової справи (а.с.12).

Рішенням Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення та передано в приватну власність земельні ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради, зокрема ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №:02:014:0013 (а.с.21).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року апеляційну скаргу було задоволено частково; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року було скасовано; визнано протиправним та скасовано рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.06.2020 №29, що прийняте за заявою ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобов`язано Софіївську сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду (а.с.15).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями ч.1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1); докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5); суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності відповідних територіальних громад для всіх потреб..

Згідно зі ст.50 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовляється у разі формування земельної ділянки.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, внесення відомостей про ділянку до Державного земельного кадастру.

Порядок безоплатної приватизації (набуття права власності на землю) врегульовано ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України.

За вимогами статті 118 Земельного кодексу України, «Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврдування, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм, убачається, що орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні, з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

Згідно з Інструкцією «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року №376, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Зі змісту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року випливає, що рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.06.2020 №29, яким було відмовлено ОСОБА_2 у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було незаконним.

Сукупність досліджених судом доказів, зокрема графічними матеріалами із бажаними місцерозташуванням земельної ділянки, що надавалися ОСОБА_2 разом із заявою (а.с.8), довідкою Держгеокадастру 0-8-0.29-112/168/20 від 29.01.2020 (а.с.11), клопотанням ОСОБА_2 адресованого Новомиколаївській селищній раді про відкладення затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :02:014:0013 (а.с.12), а також відомостями щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:014:0013, які містяться у відкритих джерелах публічної кадастрової карти (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вказує на те, що ОСОБА_2 просила орган місцевого самоврядування надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на яку в подальшому оформив право власності відповідач 2.

Відповідач 1, як правонаступник органу місцевого самоврядування, яким приймалися рішення щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою одній особі і наданні такого дозволу іншій, в цьому контексті на спростування доводів представника позивача, жодних доказів не надав.

Отже судом встановлено, що в період оскарження ОСОБА_2 рішення органу місцевого самоврядування щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, ОСОБА_1 оформив право власності на земельну ділянку на яку претендувала позивачка.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені відповідачами посилання на практику ВСУ і ВС не є релевантними з цією справою, адже мова у них іде або щодо правомірності чи не правомірності рішень ухваленими розпорядниками земель, які розглядалися в рамках публічно правових спорів, або щодо приватно правових спорів, які стосуються витребування майна із чужого володіння.

У вказаному випадку спір носить приватно правовий характер, однак предметом позову не є витребування майна із чужого володіння. До того ж ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем земельної ділянки в розумінні положень ст.388 ЦК України.

Водночас з огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 9 грудня 2020 року у справі №617/763/16-ц про те, що надання дозволу територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки.

Вказані висновки на переконання суду є релевантними щодо цієї справи оскільки, сільська рада і селищна рада, як правонаступник сільської, відповідно до ст.12 ЗК України виступали розпорядником земельної ділянки.

Внаслідок прийняття Софіївською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області рішення від 24 вересня 2020 року №22 про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою і Новомиколаївської селищною радою Запорізького району Запорізької області рішення від 10 березня 2021 року №03 в частині затвердження проекту землеустрою ОСОБА_1 , а також подальшою реєстрації останнім права власності на земельну ділянку, позивачка була позбавлена можливості реалізувати свої права визначені ст.14 Конституції України і ст.ст.116, 118 ЗК України.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, набуття особою права власності на земельну ділянку з одночасним порушенням права іншої особи, зокрема і можливості реалізації права на приватизацію земельної ділянки є неприпустимим.

За таких обставин, згадані рішення органів місцевого самоврядування є незаконними та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З огляду на викладене, державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0013, підлягає скасуванню з припиненням права власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Скасувати рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року №22 про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за рахунок земель комунальної власності (за межами с. Новогригорівка), земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Скасувати рішення Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сількогосподарського призначення та передачі в приватну власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради ОСОБА_1 , площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №:02:014:0013.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий №:02:014:0013, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами с. Новогригорівка, для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 42113103, та припинити право власності ОСОБА_1 , на зазначену земельну ділянку.

Стягнути з Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_2 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп) витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп) витрат по сплаті судового збору.

Реквізити учасників справи:

позивачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач 1: Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, 70101, Запорізька область, Запорізький район, смт Новомиколаївка, вул. Українська, буд. 34, ідентифікаційний код 20509622;

відповідач 2 : ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2022 року.

Суддя Р.О. Губанов