Справа № 344/8761/21
Провадження № 22-ц/4808/220/22
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

за участю секретаря Максимів Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бартківа Андрія Ярославовича на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Бабій О.М. 13 жовтня 2021 року у м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 18 жовтня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення суми франшизи,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення суми франшизи.

Позов мотивовано тим, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.03.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, яка трапилась 29.07.2020 у м. Івано-Франківську.

В результаті ДТП ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду, шкоду життю та здоров`ю, а також моральну шкоду. В ході кримінального провадження обвинуваченим жодним чином не відшкодовано потерпілому завдану шкоду. Позивач проходив лікування в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» з діагнозом - перелом грудного хребця рівень Т7, Т8, компресійний перелом тіла Тh 8 хребця із вираженим больовим синдромом тип Frankel E, що супроводжується сильним болем. Після виписки з лікарні позивач не міг самостійно ходити через нестерпний біль у спині. За висновком судово-медичної експертизи № 66 від 21.09.2020 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я. Реабілітація ОСОБА_1 становила фактично півроку.

Обставиною, яка також вплинула на ступінь моральних страждань потерпілого є той факт, що в результаті ДТП належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень та набув статусу знищеного. Автомобіль використовувався для роботи, забезпечення потреб сім`ї, адже син потерпілого є інвалідом ІІІ групи. Впродовж всього періоду відновлення потерпілий почувався незручно, дискомфортно. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, втомлюваність, знижений настрій, дратівливість. Були порушені актуальні життєві плани, дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям. Розмір моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачеві в результаті ДТП.

З огляду на наведені обставини просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 150 000 грн; суму франшизи - 2000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 01 липня 2021 року залучено до участі в праві в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 2000 гривень франшизи та 19 689 гривень 60 копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України із зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Не погоджуючись з рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Бартків Андрій Ярославович подав апеляційну скаргу. Вважає вказане рішення незаконним та ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір моральних страждань, оскільки довготривала реабілітація ОСОБА_1 підтвердужється листками непрацездатності за період з 29.07.2020 року по 28.01.2021 року, а також записами з медичної картки про неодноразові відвідини лікарів, що становить фактично півроку (копії документів долучено до матеріалів справи).

Крім того, в результаті ДТП автомобіль ОСОБА_1 знищено, водночас, він забезпечував життєво-важливі потреби сім`ї, сприяв оперативному вирішенню різного роду необхідностей, які виникають в процесі життєдіяльності його та членів сім`ї, оскільки син потерпілого, який перебуває на його утриманні є інвалідом III групи по діагнозу посттравматичний арахноїдит з епілептичними припадками.

Вважає, що відповідні доводи належним чином обґрунтовують оцінений позивачем розмір моральних страждань в сумі 150 000 грн., при цьому суд першої інстанції залишив такі докази без розгляду.

Апелянт також не погоджується з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення витрат позивача на правову допомогу. Оскільки, він надав підтвердження для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Квитанція була додана до позовної заяв, яку суд першої інстанції не взяв до уваги.

Просить змінити рішення Івано-Франківського міського суду від 13.10.2021 року в частині визначення розміру моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу. Стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 149 689, 90 грн. та 18 000 грн. витрат на професійну допомогу.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник - ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача - ОСОБА_4 заперечила доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення оскаржується лише в частині визначення розміру моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу, тому відповідно до положень статті 367 ЦПК України законність ухваленого в іншій частині судового рішення колегією суддів не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2021 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.48-49, 54-56).

Злочин вчинено за наступних обставин, 29 липня 2020 року приблизно о 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по лівій смузі руху вул. С.Бандери у м. Івано-Франківську у напрямку перехрестя з вул. Ак. Сахарова. В цей час попереду у попутному напрямку, по тій же смузі, рухався автомобіль марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку № 10-Б, водій ОСОБА_1 , наближаючись до переднього автомобіля, зменшував швидкість, а ОСОБА_5 зупинив свій автомобіль, щоб надати перевагу у русі пішоходу ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину зліва направо, відносно напрямку руху транспортних засобів. При наближенні до вказаних транспортних засобів, водій ОСОБА_2 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки Dacia Logan, під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення водій автомобіля Dacia Logan ОСОБА_1 втратив можливість керування, проїхав вперед та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки Citroen Jumper, під керуванням водія ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 він перебував на стаціонарному лікуванні з 29.07.2020 р. по 03.08.2020 р. з діагнозом: перелом грудного хребця Т7та Т8, компресійний перелом тіла Тh8 хребця із вираженим больовим синдромом, тип Frankel E (а.с.10).

Згідно висновку експерта № 66 у ОСОБА_1 наявні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (а.с.11).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування ЕР134948937 з лімітом відповідальності за завдану шкоду майну 100 000 грн., життю і здоров`ю 200 000 грн. (а.с.31, 86).

Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування за завдану шкоду майну та за завдану шкоду життю і здоров`ю.

Згідно платіжного доручення № 3683 від 03.06.2021 року позивачу виплачено відшкодування в розмірі 6518 грн. 29 коп. (а.с.110).

Як зазначено у заяві представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та підтверджується позивачем, 6207 грн. 89 коп. становила страхове відшкодування на підставі фіскальних чеків за шкоду завдану здоров`ю та 310 грн. 40 коп. моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю (а.с.112).

Отже, суд першої інстанції встановив, що страховиком свої зобов`язання перед позивачем виконано.

У вказаній частині, як зазначено вище, рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що виходячи з принципу справедливості та розумності, факту завдання позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та часткового обґрунтування в ході розгляду справи обсягу перенесених ним моральних страждань, визначений розмір моральної шкоди в сумі 150 000 грн. є завищений, а тому дана шкода підлягає до відшкодування, в розмірі, який суд за своїм внутрішнім переконання вважає достатнім, а саме в сумі 20 000 грн. від вказаної суми, від якої слід відняти розмір морального відшкодування, яке сплачене страховиком в сумі 310 грн. 40 коп., та слід стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 19 689 грн. 60 коп.

Із таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Таким чином, характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом вірно встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач витрачав матеріальні ресурси для організації свого життя та відновлення попереднього стану.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я; а також у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна (транспортного засобу).

Суд першої інстанції, виходячи з принципів справедливості та розумності, факту завдання позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та часткового обґрунтування в ході розгляду справи обсягу перенесених ним моральних страждань, вірно вважав, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 150 000 грн. є завищений, а тому правильно дійшов висновку про визначення розміру моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

В апеляційній скарзі представник апелянта посилається на те, що позивачем належним чином обґрунтовано розмір моральних страждань в сумі 150 000 грн., що підтверджується доказами, які суд першої інстанції залишив без розгляду. Такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки суд при визначенні розміру моральної шкоди вірно врахував усі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Отже, в частині визначення розміру моральної шкоди рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної правильності висновків суду у вказаній частині не спростовують.

Разом з тим, не можна погодитись із висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Повністю відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 18 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодних доказів фактичного понесення витрат на суму 18 000 грн., квитанцій про оплату, чеків; крім того, витрати на правничу допомогу в сумі 13 000 грн. є необґрунтованими, оскільки не стосуються цивільної справи за позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Так, позивач просив стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 18 000 грн.

Позивач вказував, що у суму 18 000 грн. включені суми сплачені АО «Прикарпатська юридична компанія», в тому числі за представництво інтересів потерпілого в ході досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження, а також підготовку цивільного позову.

АО «Прикарпатська юридична компанія» надавало позивачу правничу допомогу на підставі договору від 11.08.2020 р. та додаткової угоди до договору від 31.12.2020 р. (а.с.34-35).

Згідно рахунку на оплату № 01/06 від 01.06.2021 р. загальна сума визначена в розмірі 18 000 грн., зокрема за підготовку та подання цивільного позову до відповідача у розмірі 5000 грн. та інші витрати відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с.38).

Також сторонами підписано 01.06.2021 р. Акт прийому-передачі виконаних робіт (а.с.39).

Позивачем до позовної заяви долучено квитанцію (а.с.1), згідної якої він сплатив АО «Прикарпатська юридична компанія» 18000 грн за надання професійної правничої допомоги.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду жодних доказів фактичного понесення витрат на суму 18 000 грн., квитанцій про оплату, чеків, є помилковим з огляду на наявність на а.с. 1 оригіналу квитанції.

Крім того, суд помилково вважав, що витрати на правничу допомогу в сумі 13 000 грн. є необґрунтованими, оскільки не стосуються цивільної справи за позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позову, колегія суддів вважає, що з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правничої допомоги у розмір 10000 грн.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бартківа Андрія Ярославовича задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2021 року в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. понесених витрат на правову допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 01 березня 2022 року.