ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/258/22 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 310200000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ярмуся В.Д., представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвоката Фільварочної О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ярмусь Віктора Дмитровича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 грудня 2021 року, постановлену суддею Герчаківською О.Я. у справі №607/15258/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Надії Володимирівни, скасування постанов, зняття арешту з рахунку боржника,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

-визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.;

-скасувати постанову ВП №659235241 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. від 31 серпня 2021 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 для погашення заборгованості на користь ОСОБА_3 у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу;

-скасувати постанову ВП №66619715 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. від 31 серпня 2021 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 для погашення заборгованості на користь ОСОБА_2 у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу;

-скасувати постанову ВП №66619607 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. від 31 серпня 2021 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 для погашення заборгованості на користь ОСОБА_2 у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу;

-зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк", що належить ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , накладений постановою ВП №65935241 від 27 серпня 2021 року головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.

Скаргу обґрунтовано тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року по справі №607/15258/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 по 40000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчі листи, на підставі яких постановами головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. від 27 серпня 2021 року відкрито виконавчі провадження ВП №66619715, №659235241, ВП №66619607. В межах даних виконавчих проваджень державним виконавцем винесено оскаржувані постанови, які скаржник вважає незаконними з наступних підстав.

На рахунок в АТ КБ "ПриватБанк", на який накладено арешт, перераховуються належні ОСОБА_1 соцвипллати (відшкодування за користування житлом та за користування комунальними послугами) як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни, а тому дані кошти смають статус соціальних виплат і на них не може бути звернено стягнення.

Крім цього, звернення стягнення на пенсію для погашення заборгованості у розмірі 50% не відповідає вимогам ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", так як відсутні підстави для стягнення пенсії у визначеному державним виконавцем розмірі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 грудня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення з ОСОБА_1 відбулось з підстав завданням останнім шкоди, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , внаслідок ДТП, яка мала місце 12 серпня 2018 року, а тому у державного виконавця наявні підстави, визначені абз. 4 ч .2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" для звернення стягнення на пенсію у розмірі 50%. Щодо скарги в частині зняття арешту з рахунку боржника суд зазначив, що рахунок у № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк", що належить ОСОБА_1 не є рахунком із спеціальним режимом і фінансова установа, яка обслуговує цей рахунок, не повертала спірних постанов про арешт коштів боржника без виконання, тому дії державного виконавця є правомірними.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ярмусь В.Д. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі. Вказує, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не взяв до уваги те, що на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" надходять кошти на відшкодування за користування житлом (квартирна плата) та за користування комунальними послугами, які забезпечують належні умови для підтримання здоров`я та активного довголіття інваліда 3 групи -ветерана війни, а тому дані кошти мають статус соціальних виплат і на них не може бути звернено стягнення. Крім цього, під час розгляду кримінального провадження було встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення в результаті ДТП, у якому загинула ОСОБА_5 , що в свою чергу виключає можливість звернення стягнення на пенсію у розмірі 50%.

У відзиві представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвокат Фільварочна О.Б. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ярмуся В.Д. залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін. Вказує, що шкода, завдана стягувачам, спричинена внаслідок смерті потерпілої ОСОБА_4 , а тому рішення державного виконавця прийняте відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

У відзиві Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 грудня 2021 року залишити в силі. Вказує, що скаржником не надано доказів того, що рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ярмуся В.Д., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвоката Фільварочну О.Б., яка вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою з врахуванням доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року у справі №607/15258/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 40000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої у зв"язку із смертю їхньої матері та дружини ОСОБА_4 , яка загинула внаслідок наїзду на неї транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 .

На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчі листи, які подані стягувачами для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

На підставі вказаних виконавчих листів відкрито виконавчі провадження: №65935241 від 1 липня 2021 року, №66619607 від 27 серпня 2021 року та №66619715 від 27 серпня 2021 року та винесено відповідно постанови про накладення арешту на всі рахунки ОСОБА_1 .

В межах вказаних виконавчих проваджень, Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. винесено постанови від 1 липня 2021 року у ВП №65935241, від 27 серпня 2021 року у ВП №66619607, від 27 серпня 2021 року у ВП №66619715 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та прийнято рішення про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 та здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувачів у розмірі 50 % до виплати загальної суми боргів.

24 вересня 2021 року було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №66619715, №66619607, №65935241 у зведене виконавче провадження №66937388 щодо боржника ОСОБА_1 .

Згідно з п. 7 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформульовано висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 (провадження № 61-5453св21) зазначив, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів, щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 2-812/11 (провадження № 61-7824св21).

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

АТ КБ "ПриватБанк", який виконував простанову державного виконавця про арешт коштів, не повертав державному виконавцю його постанову без виконання та не повідомляв про те, що рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" має спеціальний режим використання.

Крім цього, Законом України "Про виконавче провадження" чи іншим нормативними актами не встановлено заборони на арешт та звернення стягнення на такі виплати, як кошти на відшкодування за користування житлом (квартирна плата) та за користування комунальними послугами.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що постанови державного виконавця про арешт коштів боржника винесені відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" надходять кошти на відшкодування за користування житлом (квартирна плата) та за користування комунальними послугами, які забезпечують належні умови для підтримання здоров`я та активного довголіття інваліда 3 групи - ветерана війни, а тому дані кошти мають статус соціальних виплат і на них не може бути звернено стягнення, колегія суддів оцінює критично, оскільки такий вид виплат не передбачений у ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження" і судом не встановлено інших передбачених законом підстав для заборони накладення арешту та звернення стягнення в межах виконавчого провадження на такі кошти.

Відсутні передбачені законом підстави вважати, що зазначений рахунок є рахунком із спеціальним режимом використання.

Щодо 50% розміру стягнення з пенсії ОСОБА_1 , то в цій частині ухвала також є законною та обгрунтованою.

Згідно із частиною другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

При ухваленні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року, на виконання якого державним виконавцем винесено оскаржувані постанови, суд керувався положеннями п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч.5 ст. 1187, ст. 1193 ЦК України, які визначають порядок відшкодування шкоди, завданої потерпілому джерелом підвищеної небезпеки. При визначенні розміру шкоди враховується вина потерпілого.

Вжитий законодавцем у ст.ст. 1187, 1193 ЦК України, ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» термін "потерпілий", відноситься не лише до потерпілого у кримінальному провадженні, а й до потерпілого у деліктних зобов`язаннях, а тому доводи апеляційної скарги відносно того, що підстави для звернення стягнення на пенсію у розмірі 50% відсутні, так як під час розгляду кримінального провадження було встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення в результаті ДТП, у якому загинула ОСОБА_5 , є безпідставними.

Визначений державним виконавцем 50% розмір стягнення з пенсії ОСОБА_1 відповідає положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 379, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ярмусь Віктора Дмитровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 8 квітня 2022 року.

Головуюча

Судді