Справа № 466/5382/21
Провадження № 2/466/395/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Масної К.О.

представника позивача, адвоката Квак В.М.

представника відповідача Петринки П.З.

справа №466/5382/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець про визнання наказу про догану та звільнення з роботи незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ :

14.06.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець про визнання наказу про догану та звільнення з роботи незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить суд з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.07.2021 року ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ директора Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець № 01-07/46 від 19 березня 2021 року «Про результати вивчення скарги ОСОБА_3 » про оголошення вчителю та класному керівнику 1 класу ОСОБА_2 догани; визнати незаконним та скасувати наказ директора Закладу загальної середньої освіти № 17 Львівської міської ради імені Ірини Калинець № 01-08/160 від 07 червня 2021 року «Про результати розслідування заяви ОСОБА_4 » про звільнення з роботи вчителя початкових класів ОСОБА_2 ; поновити ОСОБА_2 на посаді вчителя початкових класів Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець з 07.06.2021; стягнути з Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 червня 2021 року по день ухвалення судового рішення з розрахунку 852,99 грн. за кожен робочий день; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі; допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 18765,78 грн. (852,99 грн. х 22 дні).

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в період з 01 вересня 1997 року по 06 червень 2021 року позивач ОСОБА_2 працювала в Закладі Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець (далі по тексту- ЗЗСО №87) на таких посадах: вчителем музики з неповним тижневим навантаженням; вчителем початкових класів з довантаженням годин музики в початковій школі, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці за №1, № 2 на сторінках 2,3.

За вказаний період роботи, а саме в березні 1999 року позивачу оголошено подяку за участь в районному конкурсі художньої самодіяльності, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці за №1 на сторінках 22,23.

В вересні 2020 року позивач ОСОБА_2 черговий раз стала класним керівником для першого класу.

12.03.2020 року на ім`я директора школи від мами учениці першого класу - ОСОБА_3 надійшла заява з проханням звільнити позивача з займаної посади, оскільки вона нібито дозволяє собі кричати на дітей, принижує їх своїми описами в групі Viber, під час уроків дозволяє собі сидіти у телефоні. Крім цього, нібито регулярно звертається до батьківського комітету для збору коштів на різні потреби. Дана заява зареєстрована ЗЗСО №87 від 12.03.2021 року за вх.№01-23/06.

По факту даної заяви була проведена бесіда, а відтак директор школи отримав усні та письмові пояснення, а саме: позивач, як вчитель пояснила, що жодного разу не ініціювала збір коштів серед батьків першого класу. На зборах обговорювали виключно нову шкільну програму, її особливості.

15.03.2021 року п`ятнадцять батьків 1 класу (класним керівником якого являється позивач) подали на ім`я директора школи ЗЗСО №87 спільну заяву, в якій зазначили, «що станом на початок навчального 2020-2021 року у їх клас дирекцією школи не було виділено принтера, відтак батьки вирішили відшкодувати вчителю у добровільному порядку вартість принтера для навчання їх дітей. У грудні, коли в 1 клас дали принтер, батьки вирішили повернути назад гроші батькам, а відтак вчителю вже нічого не повертали».

15.03.2021 року чотирнадцять батьків 5-А класу (випускників) подали на ім`я директора школи ЗЗСО №87 спільну заяву в якій зазначили, «що за чотири роки навчання у початковій школі не було такого, щоб позивач била, кричали чи принижувала дітей. До батьків та дітей відносилася толерантно. Батьки 5-А класу поточні ремонти виконували самостійно, вбачаючи в ньому необхідність: утеплювали вікна, міняли лампочки, купували мастику для паркету та миючі засоби. Завгосп відмовляв батькам в забезпеченні необхідним, як і в фізичній допомозі, а відтак батьки виконували все самостійно за власний кошт.» Дана заява зареєстрована ЗЗСО №87 від 15.03.2021 року за вх.№01-23/98.

Однак, як з`ясувалося згодом директор ЗЗСО №87 за результатами вивчення скарги ОСОБА_3 , та поданих пояснень, в складі комісії видав Наказ №01-07/46 від 19.03.2021 року про оголошення позивачу ОСОБА_2 догани за невиконання наказу №01-07/53 від 01.09.2020 року «Про заборону збору коштів та запобігання проявів корупції» та ініціювання серед батьків збору коштів на різні навчальні та виробничі потреби.

З вищевказаним наказом про оголошення догани, позивач була ознайомлена під розписку лише 13.05.2021 року.

Відповідно до статті 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 22.07.2020 року у справі №554/9493/17.

Однак, як вбачається з матеріалів даної справи, директор ЗЗСО №87 в порушення вищезазначених норм закону не надав оцінку колективним заявам батьків першого та п`ятого «А» класу (про відсутність факту дисциплінарного проступку); не отримав від позивача письмові пояснення (відмовився отримувати) про відсутність факту дисциплінарного проступку; не дійшов спільного висновку з членами комісії - Л. Poca , М. Сороківська , які відмовилися підписувати наказ про догану (відсутність підписів на наказі); в наказі не зазначив коли мало місце (дисциплінарний проступок) і в чому конкретно полягає порушення трудових обов`язків позивачем.

За відсутністю будь-яких доказів (фактів) вини ОСОБА_2 , директор оголосив позивачу неправомірну догану.

Позивач вказує, що факт неправомірності даної догани підтверджується також Довідкою до додатку до наказу №01-08/160 від 07.06.2021 року, а саме, що комісією в складі Сороківської М.І. , Роси Л.С. , Ковалів І.Я. , було з`ясовано: «Щодо збору коштів, як компенсація за раніше придбаний принтер, то мама ОСОБА_4 підтвердила цей факт. Хоча кошти не були передані вчителю, бо з 'ясувалося, що адміністрація забезпечила вчителя ноутбуком та принтером» (передостанній абзац).

Більше того, як вбачається із окремих пояснювальних заяв батьків учнів першого класу - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на ім`я директора ЗЗСО №87 від 16.04.21 року вказано, «що саме мама учня- ОСОБА_4 , запропонувала батькам зібрати та повернути вчителю кошти. На зборах вчитель обговорювала виключно навчальний процес. Розмова про добровільні внески відбувалася за відсутності вчителя. »

З даних обставин вбачається провокація зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які ймовірно діяла за вказівкою директора.

Враховуючи вищенаведені обставини позивач вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати Наказ від 19.03.2021 року №01-07/46 про оголошення вчителю та класному керівнику 1 класу ОСОБА_2 догани.

Крім того позивач вказує, що згодом мама учениці ОСОБА_16 - гр. ОСОБА_4 , товаришуючи з ОСОБА_3 , пристала на недобросовісні звинувачення позивача як викладача, а відтак написала на ім`я директора ЗЗСО №87 заяву від 11.05.2021 року. Причиною написання даної заяви стала заява позивача від 01.04.2021 року на ім`я директора ЗЗСО №87 за вх.№01-23/ 102 від 01.04.2021 року з проханням забрати від ОСОБА_2 години індивідуального навчання учениці ОСОБА_16 у зв`язку з станом здоров`я.

ОСОБА_16 є інвалідом, дитина хворіє на цукровий діабет. Ймовірно мати дівчинки прохання позивача розцінила як небажання займатися з дитиною, хоча причиною цього справді був стан здоров`я. Крім цього, попри індивідуальні заняття дівчинки, мати разом з донькою відвідувала заняття в школі, а відтак була присутня на уроках. Під час карантину дівчинка за посиланнями які позивач скидала її мамі у Viber, відвідувала уроки на платформі ZOOM - дистанційне навчання, що підтверджується Viber перепискою з ОСОБА_4 .

Однак, директор школи за результатами розслідування по заяві ОСОБА_4 , (яке фактично не відбулося) оскільки ОСОБА_2 перебувала на лікарняному звільнив позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Даний факт звільнення відбувся 07.06.2021 року. В цей день ОСОБА_2 вийшла з лікарняного, а відтак намагалася подати свої письмові пояснення по факту заяв батьків. Однак, директор школи відмовився їх брати, а відтак вручив наказ про звільнення і трудову книжку в присутності усіх завучів.

Як вбачається із Наказу від 07.06.2021 року №01-08/160, директор ЗЗСО №87 про результати розслідування по заяві ОСОБА_4 , (результати узагальнені в довідці (додаток 1 до наказу) наказав за систематичне невиконання вчителем покладених на неї посадових обов`язків звільнити 07.06.2021 вчителя початкових класів ОСОБА_2 з роботи згідно зі ст. 40 п.3 КЗпП.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний за систематичне не виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Систематичне невиконання трудових обов`язків - неодноразове здійснення працівником цих вчинків (два чи більше разів здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше).

Як вбачається з вищезазначеної довідки (додаток до наказу №01-08/160 від 07.06.2021 року (останній абзац) було з`ясовано, «що ОСОБА_4 , щодо організації індивідуального навчання її доньки не зверталася до адміністрації закладу освіти зі скаргами. Дитина відвідувала уроки разом з усіма учнями у класі. Заступник директора Роса Л.С. неодноразово спілкувався з п. ОСОБА_4 і жодних зауважень не було.»

Відповідно до п.3 ст.40 коментованого КЗпП України вбачається, що звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України допускається тільки за наявності вини працівника (п.56).

Однією з умов звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП є не виконання або неналежне виконання ним обов`язків без поважних причин, тобто, якщо є вина працівника як умисел чи необережність. Слід зазначити, що у трудовому праві, аналогічно до кримінального й адміністративного, на відміну від цивільного, діє принцип презумпції невинуватості. Тобто працівник вважається невинуватим, поки не доведено його вини.

Відсутність систематичного невиконання трудових обов`язків (вчинення таких дій раніше) як і відсутність вини підтверджується довідкою (додаток до наказу №01-08/160 від 07.06.2021 року, а саме: обставинам, зазначеним в її останньому абзаці; поданою заявою від 01.04.2021 на ім`я директора від позивача.

Крім цього, Наказ про звільнення від 07.06.2021 року №01-08/160 не містить обов`язкових реквізитів, визначених п.4.4 ДСТУ 4163-2003.

Так довільна форма наказу або модернізована підприємством, установою, та ін., типова форма наказу (№П-4) повинна містити обов`язкові реквізити, визначені п.4.4 ДСТУ 4163-2003:, а саме:

- найменування роботодавця;

- назва виду документа - «Наказ»;

- дата складання;

- реєстраційний індекс документа - відповідно до п.5.12 ДСТУ 4163-2003 його складають з порядкового номера, який можна доповнювати за рішенням роботодавця індексом справи за номенклатурою справ, інформацією про кореспондента, виконавця, тощо. Тобто це номер наказу;

- заголовок до тексту документа - згідно з п.5.19 ДСТУ 4163-2003 заголовок до тексту документа має бути узгоджений з назвою документа і містити короткий виклад його основного смислового аспекту. Заголовок відповідає на запитання: «про що?, «кого?, «чого». Наприклад, наказ про звільнення ОСОБА_2 ;

- текст документа - відповідно до п.5.21 ДСТУ 4163-2003 текст документа містить інформацію, заради фіксування якої було створено документ. Він повинен бути викладений стисло, грамотно, зрозуміло, без повторень та вживання слів і зворотів, які не несуть смислового навантаження. Також враховується норма п.7 гл.9 розділу II Правил №1000/5: у розпорядчих документах з кадрових питань (особового складу) розпорядча частина починається, як правило дієслова у формі ініціативи: «звільнити». Далі зазначається великими літерами прізвище працівника, на якого поширюється дія розпорядчого документа, і малими - його ім`я та по батькові; підпис.

Як вбачається з Наказу № 01-08/160 від 07.06.2021 року, в останньому відсутній заголовок до тексу, а саме «Наказ про звільнення ОСОБА_2 ». В останньому зазначено заголовок «про результати розслідування по заяві ОСОБА_4 » та текст документа - обставини не доречні для наказу про звільнення (перші чотири абзаци).

Запис в трудовій книжці позивача здійснено 07.04.2021 року, за два місяці до звільнення, що свідчить про сплановану провокацію для її незаконного звільнення.

Що стосується фактів наведених в довідці (додаток до наказу №01-08/160 від 07.06.2021 року) стосовно побиття, цькування та залякування учнів ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , позивач пояснює та спростовує наступне. По факту спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_19 , відсутні будь-які медичні висновки, щодо застосування фізичної сили, в тому числі висновок незалежного психолога, щодо нього та

ОСОБА_16 ОСОБА_19 , є фактичним аутистом (документально не підтверджено), а відтак дитина потребує інклюзивного навчання. Внаслідок традиційного навчання ОСОБА_19 зривав уроки, провокував конфлікти, застосовував фізичну сили до інших дітей, поводив себе неконтрольовано, не реагував на зауваження позивача.

Під час розмови позивача з матір`ю ОСОБА_19 , ОСОБА_2 справді рекомендувала їй показати дитину дитячому психологу та сімейному лікарю. Дані обставини очевидно образили батьків ОСОБА_19 , а відтак спровокували ряд протиправних та незаконних дій, щодо позивача. Дані обставини були зручні директору, а відтак він реалізував їх на свою користь без попередньо документально встановлених обставин та доказів.

Цькування, психологічний тиск, фізичне насильство (булінг), відноситься до адміністративного правопорушення, що передбачено ст.173-4 КУпАП України.

Так позивач звертає увагу суду, що вона не піддана адміністративному правопорушенню, її вина не доведена у встановленому законом порядку, а відтак не визнана винною. Подані заяви батьками ОСОБА_23 та ОСОБА_4 не що інше як наклеп. Крім цього, відсутність обставин щодо цькування, психологічного тиску та фізичне насильства спростовується колективною заявою батьків першого класу від 16.04.2021 року на ім`я директора ЗЗСО №87 в якій зазначається, «що батьки просять не брати до уваги заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки останні систематично зводять наклепи на вчительку та мають намір усунути її від посадових обов`язків вчителя, а також окремі пояснення батьків дітей першого класу - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на ім`я директора від 16.04.2021 року, в яких зазначається, що діти задоволені вчителькою та залюбки відвідують школу.»

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

07.06.2021 року позивач під розписку отримала свою трудову книжку та копію наказу про звільнення. Крім того, Наказ від 07.06.2021 також в описовій частині не містить жодного факту вчинення нею будь-якого дисциплінарного проступку і в ньому не зазначено де, коли та що саме нею було вчинено протиправного. Резолютивна частина також не містить формулювання за що саме звільнено позивача, окрім зазначення за систематичне невиконання покладених на вчителя обов`язків. При проведенні службової перевірки не було встановлено, і у наказі від 07.06.2021 не наведено, що після видачі наказу від 19.03.2021 нею було знов вчинено які-небудь протиправні дії.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі в зв`язку з повідомленням про порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, що передбачено ч.2 ст.235 КЗпП України.

З врахуванням наведених обставин, позивач вважає за доцільне визнати незаконним та скасувати наказ Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-08/160 від 07.06.2021 року про звільнення ОСОБА_2 вчителя початкових класів, а відтак поновити її на роботі.

Внаслідок незаконного звільнення, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу як працівникові її середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.06.2021 року до часу ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Останніми повними місяцями роботи позивача були лютий та березнь 2021 року, оскільки у квітні, травні і червні вона перебувала на лікарняному.

Згідно довідки від 08.06.2021, виданої закладом загальної середньої освіти № 87, заробітна плата за лютий 2021 року складала 17 309,61 грн., а за березень 2021 року - 17663,09 грн.

Робочі дні у березні 2021 року - 19.

Робочі дні у лютому 2021 року - 22.

Середньоденна заробітна плата складає (( 17309,61 грн. + 17663,09 грн.) : 41 робочий день) = 852,99 грн.

За наведених фактів позивач вважає, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.06.2021 по день ухвалення рішення суду з розрахунку 852,99 грн. за кожен робочий день.

З врахуванням вищевикладеного, змушена звернутися до суду.

Представник позивача Квак В.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, директор Петринка П.З. в судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просив у задоволенні позову відмовити. В останнє судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про завершення розгляду справи у його відсутності, просить у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_4 , ОСОБА_28 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що з 01.09.1997 року позивач ОСОБА_2 працювала на посаді вчителя музики Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець з неповним тижневим навантаженням.

05.11.2004 року ОСОБА_2 переведена на посаду вчителя початкових класів Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець з довантаженням годин музики в початковій школі, що підтверджується витягом з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с.9-10).

За вказаний період роботи ОСОБА_2 , 19.03.1999 року позивачу оголошено подяку за участь в районному конкурсі художньої самодіяльності (а.с.11).

12.03.2020 року на ім`я директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець надійшла заява від мами учениці першого класу - ОСОБА_3 з проханням звільнити позивача ОСОБА_2 з займаної посади, оскільки остання дозволяє собі кричати на дітей, принижує їх своїми описами в групі Viber, під час уроків дозволяє собі сидіти у телефоні, а також регулярно звертається до батьківського комітету для збору коштів на різні потреби (а.с.12).

По факту даної заяви була проведена бесіда, директор школи отримав усні та письмові пояснення позивача, в якому остання вказала, що жодного разу не ініціювала збір коштів серед батьків першого класу, на зборах обговорювали виключно нову шкільну програму, її особливості.

15.03.2020 року п`ятнадцять батьків 1 класу, класним керівником якого являється позивач ОСОБА_2 подали на ім`я директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець спільну заяву, в якій зазначили, що станом на початок навчального 2020-2021 року у їх клас дирекцією школи не було виділено принтера, відтак батьки вирішили відшкодувати вчителю у добровільному порядку вартість принтера для навчання їх дітей. У грудні, коли в 1 клас дали принтер, батьки вирішили повернути назад гроші батькам, а відтак вчителю вже нічого не повертали (а.с.13).

15.03.2021 року чотирнадцять батьків 5-А класу (випускників) подали на ім`я директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець спільну заяву в якій зазначили, що за чотири роки навчання у початковій школі не було такого, щоб позивач била, кричали чи принижувала дітей. До батьків та дітей відносилася толерантно. Батьки 5-А класу поточні ремонти виконували самостійно, вбачаючи в ньому необхідність: утеплювали вікна, міняли лампочки, купували мастила для паркету та миючі засоби. Завгосп відмовляв батькам в забезпеченні необхідним, як і в фізичній допомозі, а відтак батьки виконували все самостійно за власний кошт (а.с.14).

Так, директор Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець за результатами вивчення скарги ОСОБА_3 та поданих пояснень, в складі комісії видав Наказ №01-07/46 від 19.03.2021 року про оголошення позивачу ОСОБА_2 догани за невиконання наказу №01-07/53 від 01.09.2020 року «Про заборону збору коштів та запобігання проявів корупції» та ініціювання серед батьків збору коштів на різні навчальні та виробничі потреби (а.с.15).

01.04.2021 року позивач звернулася з заявою до директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець з проханням забрати від ОСОБА_2 години індивідуального навчання учениці ОСОБА_16 у зв`язку з станом здоров`я.

06.04.2021 року, 11.05.2021 року мама учениці ОСОБА_16 - ОСОБА_4 , а також ОСОБА_28 написали заяви директору Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець про недопущення до навчального процесу ОСОБА_2 , оскільки остання погрожує мститись хворій доньці ОСОБА_16 через написання заяви щодо вчинення вчителем кримінального правопорушення (а.с.24-26, 57-60).

Однак, 16.04.2021 року батьки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 написали директору Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець письмові заяви-пояснення, в яких зазначили, що їх діти задоволені вчителем ОСОБА_2 і батьки жодних претензій не мають (а.с.17-23).

07.06.2021 року Наказом директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-08/160 «Про результати розслідування по заяві ОСОБА_4 », звільнено 07.06.2021 року вчителя початкових класів ОСОБА_2 з роботи згідно ст. 40 п. 3 Кодексу законів про працю за систематичне невиконання вчителем покладених на неї посадових обов`язків (а.с.27).

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Згідно з п.3 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (стаття 140 Кодексу законів про працю України).

У відповідності до вимог статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення, й правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, причому характер цього порушення визначає вид дисциплінарного стягнення.

Адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного дисциплінарного проступку, які мають бути належним чином зафіксовані, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При цьому, право обрання виду дисциплінарного стягнення є прерогативою адміністрації роботодавця.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.

Однак, в наказі директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-07/46 від 19.03.2021 року «Про результати вивчення скарги ОСОБА_3 », яким оголошено догану ОСОБА_2 не зазначено, коли мали місце і в чому конкретно полягають порушення позивачем трудових обов`язків.

Як встановлено судом, підставою для оголошення позивачу догани став висновок про невиконання наказу «Про заборону збору коштів та запобігання проявів корупції» та ініціювання серед батьків збору коштів на різні навчальні та виробничі потреби у класі. Однак ні наказ, ні довідка, на підставі якої видавався такий наказ не містять конкретного факту про те, де, коли і за яких обставин було вчинено проступок. За таких обставин визначити чи винесено наказ в межах встановленого законом шестимісячного строку з моменту вчинення є неможливим, а відповідач не надав доказів, які б підтверджували факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в межах вказаного шести місячного строку.

Крім того, доказів на підтвердження порушення позивачем трудової дисципліни, за порушення якої до неї застосовано стягнення у вигляді догани, а також фактів допущеного дисциплінарного проступку стороною відповідача суду не надано, як і не встановлена вина ОСОБА_2 як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.

З врахуванням наведеного, наказ директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-07/46 від 19.03.2021 року, яким оголошено догану ОСОБА_2 не відповідає вимогам трудового законодавства, тому підлягає скасуванню.

Щодо Наказу директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-08/160 від 07.06.2021 року про звільнення вчителя початкових класів ОСОБА_2 з роботи згідно ст. 40 п. 3 Кодексу законів про працю за систематичне невиконання вчителем покладених на неї посадових обов`язків, то суд приходить до висновку, що такий також слід визнати незаконним та скасувати з наступних підстав.

Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7,8 ст. 40 і п.1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147- 1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

На думку суду, застосовуючи таке дисциплінарне стягнення як звільнення, відповідач не врахував вказані положення закону, не звернув увагу на ступінь тяжкості вчиненого «проступку», заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено «проступок».

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими доводи позивача і в частині порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 149 КЗпП України, що тягне за собою незаконність звільнення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін та наданих суду доказів, Наказ директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-08/160 від 07.06.2021 року про звільнення вчителя початкових класів ОСОБА_2 не містить наведення будь-яких конкретних фактів вчинення дисциплінарних проступків, в тому числі, які саме обов`язки вчителя не виконувались ОСОБА_2 , коли саме та при яких обставинах були вчинені такі проступки. Спірний Наказ від 07.06.2021 також не містить покликання яке саме дисциплінарне порушення було вчинено ОСОБА_2 після винесення наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності 19.03.2021 та в чому полягала систематичність порушень.

Згідно довідок щодо результатів службових розслідувань також встановлено, що такі не містять жодного конкретного факту вчинення вчителем ОСОБА_2 протиправних дій, в тому числі конкретних фактів збору коштів або застосування насильства до учнів.

З відповіді ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 09.11.2021 року вбачається, що від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_23 надходили звернення щодо можливих шахрайських дій та вчинення психологічного тиску на дітей гр. ОСОБА_2 , однак по фактах, викладених у зверненнях не встановлено ознак адміністративного правопорушення (а.с.111-112).

Крім того, відповідачем не наведено достатніх, обґрунтованих підстав звільнення ОСОБА_2 за статтею 40 п.3 КЗпП України, відсутні також докази, що при обранні виду стягнення відповідачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника.

Відтак, Наказ директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-08/160 від 07.06.2021 року про звільнення вчителя початкових класів ОСОБА_2 не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки відповідачем не надано жодного доказу про вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного проступку після винесення наказу від 19.03.2021 про оголошення догани, а за таких обставин відсутня обов`язкова умова для звільнення за п.3 ст.40 КЗпПУ - систематичність.

З цього приводу суд також бере до уваги правові висновки, викладені в аналогічних справах у Постанові Верховного Суду від 05 серпня 2019 року (справа № 442/7751/16-ц провадження № 61-11465св18), Постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року (справа N 761/20961/19 провадження N 61-4360св20).

Вищенаведене в свою чергу свідчить про те, що Наказ директора Закладу Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець №01-08/160 від 07.06.2021 року про звільнення вчителя початкових класів ОСОБА_2 підлягає скасуванню, як такий, що прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства.

Відтак, оскільки наказ №01-08/160 від 07.06.2021 року, на підставі якого позивача звільнено з займаної посади підлягає скасуванню, позивача слід поновити на посаді.

Відповідно до ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з положеннями статті 5-1 КЗпП, держава гарантує працездатним громадянам, правовий захист від незаконного звільнення.

У постанові Верховного суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс 14 зроблено висновок, згідно якого «під незаконним звільненням слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом».

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У п. 18, абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року за № 9 вказано, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається із довідки про доходи від 08.06.2021 року, виданої Закладом Загальної Середньої Освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець, ОСОБА_2 за два останні місяці роботи, що передували звільненню, а саме лютий та березень 2021 року, (оскільки у квітні, травні і червні позивач перебувала на лікарняному, що підтверджено листками непрацездатності), отримала наступну заробітну плату: лютий 2021 року - 17 309,61 грн., березень 2021 року - 17663,09 грн. Робочі дні у березні 2021 року - 19. Робочі дні у лютому 2021 року - 22.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 852,99 грн. ((17309,61грн. + 17663,09 грн.) : 41 робочий день).

Враховуючи вищенаведене, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 07.06.2021 року по день ухвалення рішення суду з розрахунку 852,99 грн. за кожен робочий день.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець № 01-07/46 від 19 березня 2021 року «Про результати вивчення скарги ОСОБА_3 » про оголошення вчителю та класному керівнику 1 класу ОСОБА_2 догани.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець № 01-08/160 від 07 червня 2021 року «Про результати розслідування заяви ОСОБА_4 » про звільнення з роботи вчителя початкових класів ОСОБА_2 .

Поновити ОСОБА_2 на посаді вчителя початкових класів Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець з 07.06.2021 року.

Стягнути з Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 червня 2021 року по день ухвалення судового рішення з розрахунку 852,99 грн. за кожен робочий день.

Стягнути з Закладу загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець в доход держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.)

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Заклад загальної середньої освіти № 87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець, ЄДРПОУ - 23888672, м. Львів, вул. Замарстинівська, 11.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 березня 2022 року.

Суддя О. І. Ковальчук