Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4753/21 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 63 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/4753/21 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту про визнання незаконним та скасування рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 3 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 6 грудня 1991 року є військовослужбовцем Збройних Сил України. Із серпня 1993 року по грудень 1994 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до протоколу засідання житлової комісії військової частини від 17 серпня 1993 року №35 його разом із дружиною взято на квартирний облік для отримання житлової площі в м. Пирятин Полтавської області. Восени 1994 року він отримав однокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 , у якій проживав разом із сім`єю. У зв`язку зі скороченням штатної структури військової частини НОМЕР_1 був направлений для подальшого проходження військової служби до Лубенського гарнізону, де проходив військову службу до грудня 1995 року.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 6 березня 1995 року його разом із сім`єю знято з квартирного обліку.

Вказує, що в подальшому він знову проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У серпні 1997 року став слухачем Київського гуманітарного інституту та після закінчення навчання, в червні 1999 року, був направлений для подальшого проходження військової служби до 169 навчального центру пгт Десна, де служив до 2000 року.

У травні 2000 року його направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , в якій проходив службу до жовтня 2004 року. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2003 року №26 його разом із членами сім`ї поновлено на квартирному обліку із 17 серпня 2013 року.

Також позивач зазначає, що з вересня 2004 року по квітень 2019 року проходив військову службу в Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова. Рішенням житлової комісії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 6 листопада 2004 року його зараховано на квартирний облік з 3 березня 1995 року на підставі п.2 наказу Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20.

На думку ОСОБА_1 , відповідач без достатніх правових підстав переніс дату постановки його та членів його сім`ї на облік для поліпшення житлових умов із 17 серпня 1993 року на 3 березня 1995 року, оскільки чинним законодавством України передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону ( в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку.

Маючи тривалий стаж військової служби у Збройних Силах України, його сім`я й досі не забезпечена житлом. Службову квартиру в м. Пирятині він звільнив, що підтверджується відповідною довідкою КЕЧ. На даний час він із сім`єю проживає у казармі курсантів старших курсів за адресою: АДРЕСА_2 , кубрики 60,70.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 6 листопада 2004 року №12 в частині перенесення дати постановки його та членів його сім`ї на квартирний облік з 17 серпня 1993 року на 3 березня 1995 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 3 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з дня зарахування його на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 та протягом всього часу проходження ним військової служби законодавством України передбачено збереження попереднього часу його перебування на квартирному обліку у разі переміщення по службі, яке пов`язане з переїздом до іншого гарнізону.

При вирішенні спору суд залишив поза увагою вимоги Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93 та Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджену наказом МО України від 31 липня 2018 року №380.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки при прийнятті позивача на квартирний облік житловою комісією військової частини НОМЕР_1 не були дотримані вимоги законодавства, зокрема, наказу Міністра оборони України №220 від 23 грудня 1992 року.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 6 грудня 1991 року проходив службу у Збройних Силах України. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 1993 року №35 позивача та його дружину взято на квартирний облік для отримання житлової площі в м. Пирятині Полтавської області.

Позивач разом із дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 проживав в однокімнатній службовій квартирі АДРЕСА_1 .

6 березня 1995 року позивач разом із сім`єю був знятий з черги у зв`язку з вибуттям в інший гарнізон для проходження подальшої військової служби.

Наявна в матеріалах справи довідка КЕЧ м. Полтави свідчить про те, ОСОБА_1 24 березня 2008 року здав отримане ним службове житло квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому позивач знову був направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2003 року позивача та членів його сім`ї поновлено на квартирному обліку з 17 серпня 1993 року.

З вересня 2004 року по квітень 2019 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова.

Рішенням житлової комісії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 6 листопада 2004 року ОСОБА_1 разом із сім`єю у складі трьох осіб зараховано на квартирний облік при військовому інституті з 3 березня 1995 року. Підставою зарахування зазначено п.2 наказу МО України від 3 лютого 1995 року №20.

Так, відповідно до пункту 2 наказу МО України №20 від 3 лютого 1995 року, у випадках, передбаченим абзацом четвертим пункту 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку ( в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.

Однак, заслуговує на увагу та обставина, що на час зарахування позивача та членів його сім`ї на квартирний облік при військовій частина НОМЕР_1 на законодавчому рівні не існувало обмежень щодо періоду попереднього перебування на квартирному обліку, який враховується при переміщенні військовослужбовця до іншого гарнізону ( в іншу місцевість).

Не містить таких обмежень й саме Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20, яке було чинним на час прийняття відповідачем рішення, що оскаржується.

Так, пунктом 11 цього Положення передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами «а», «б» та «д» пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами «а» та «б» пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами ( затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини.
Аналогічні положення були закріплені й у п.3.7 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 жовтня 2006 року №577.
В подальшому, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 зазначена вище Інструкція втратила чинність. Цим же наказом затверджено нову Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, пунктом 2.14 якої також передбачалось, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону ( в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом із членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
Згідно з п. 9 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, військовослужбовці, які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби, на загальних підставах в органах місцевого самоврядування та до набрання чинності цією Інструкцією зараховуються на облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також заносяться у списки осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла за наявності підстав.
Отже, з дня зарахування позивача на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 та протягом всього часу існування спірних правовідносин законодавством передбачено збереження попереднього часу перебування його разом із сім`єю на квартирному обліку у разі переміщення по службі, яке пов`язане з переїздом до іншого гарнізону ( у іншу місцевість) .
Зазначені положення законодавства були дотримані житловою комісією військової частини НОМЕР_1 при поновленні позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку з 17 серпня 1993 року, про що свідчить витяг з протоколу засідання житлової комісії від 29 липня 2003 року.
Вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 є чинним та не скасоване у встановленому законом порядку. Отже, при вирішенні питання щодо прийняття ОСОБА_1 на квартирний облік відповідач повинен був врахувати попередній час перебування його на квартирному обліку, який тривав із 17 серпня 1993 року.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення,- про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 3 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова № 12 від 6 листопада 2004 року в частині перенесення дати постановки ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік із 17 серпня 1993 року на 3 березня 1995 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: