Номер провадження: 22-ц/813/5117/22
Номер справи місцевого суду: 521/2586/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/2586/21

Провадження номер: 22-ц/813/5117/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, за апеляційною скаргою адвоката Коверги Ганни Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Мурзенко М.В. 07 жовтня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі - 15 000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач є її рідним батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції в м. Одесі 08.01.2003 року.

12.11.2018 року між батьками позивачки був укладений та підписаний договір про її утримання. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач сплачував аліменти ОСОБА_1 із розрахунку - 1 000 доларів США (27 891 грн.) на місяць, до її повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Уся сума аліментів була сплачена відповідачем одночасно.

Відповідно до наказу № 639-с від 05.09.2020 року позивачка була зарахована та навчається у Одеському національному політехнічному університеті на денній формі навчання, за державним замовленням, за спеціальністю - «Інформаційні системи та технології». Крім навчання, за рахунок бюджету, позивачка навчається у Навчально-науковому українсько-німецькому інституті, за що позивачкою сплачуються кошти у розмірі - 2 400,00 грн. за семестр.

У зв`язку з витрачанням великого часу на навчання, вона не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Батько ніякої фінансової допомоги на період навчання не надає, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом (а. с. 1 - 2).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволені позову.

ОСОБА_2 вважає викладені у позовній заяві доводи необґрунтованими. Відповідач немає такого рівня заробітку, який би дозволив щомісячно сплачувати позивачці - 15 000,00 грн. до закінчення навчання. Дохід відповідача за період з І кварталу 2018 року по І квартал 2021 року складає - 6 212 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суму виплачених доходів та утримання податків від 17.06.2021 року. Він перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості з 10.05.2018 року, що підтверджується довідкою Одеського обласного центру зайнятості № 952/11/03 від 16.05.2018 р.. Вагомих та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмету доказування, тобто стягнення з відповідача аліментів у розмірі - 15 000,00 грн. позов не містить (а. с. 33 - 38).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі - 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову, а саме - з 18.02.2021 року до закінчення навчання ОСОБА_1 (планована дата закінчення навчання - 30.06.2024 року), але не більше як до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі - 908,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачка досягла повноліття, продовжує навчання на денній формі навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Майновий стан відповідача (наявність у власності об`єктів нерухомого майна, відсутність відомостей про розмір отримуваного доходу на час розгляду справи) дозволяє надавати матеріальну допомогу позивачці.

Згідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Керуючись ст. 200 СК України суд визначив аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (а. с. 85 - 87).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Коверга Ганна Володимирівна, діюча від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) дохід відповідача за період з 1 кварталу 2018 року до 1 кварталу 2021 року складає - 6 212 гривень. Відповідач не має постійного місця праці; 2) суд першої інстанції не врахував, що позивачка проживає разом із своєю матір`ю, не надав правової оцінки доходам, які отримує мати позивачки та не надав оцінки чи несе витрати на утримання позивачки її мати; 3) договір-контракт про платну підготовку спеціалістів з вищої освіти від 01.09.2020 року дійсний до 31.07.2021 року. Тобто, станом на момент вирішення спору дія вказаного контракту закінчилась, позивачка не несла витрати. Вказані витрати є додатковими; 4) позивачка навчається у Одеському національному політехнічному університеті на бюджетній формі навчання (а. с. 89 - 91 зворотна сторона).

2.6 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

ОСОБА_1 не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Коверги Ганни Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року (а. с. 98 - 98 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «неправильно зазначена (відсутня) адреса».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти - «адресат відсутній».

Після отримання апеляційним судом з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Одеській області актуальних відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно направлено ОСОБА_1 ..

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання».

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано повторно ОСОБА_1 ..

Крім того, на офіційному сайті апеляційного суду було розміщено ОСОБА_1 про наявність ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження в порядку спрощеного провадження.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «отримано 01.02.2022 року».

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.03.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (стягнення аліментів) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Коверги Ганни Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а. с. 24).

З довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 . (а. с. 26).

З виданої Одеським національним політехнічним університетом довідки № 660 від 03.02.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є студентом 1 курсу гр. НАД203 відділення українсько-німецького інституту (факультету) Одеського національного політехнічного університету. Закінчення навчання планується 30 червня 2024 р. (а. с. 28).

Відповідно до Договору-контракту про платну підготовку спеціалістів з вищої освіти від 01.09.2020 року вбачається, що Одеський національний політехнічний університет, в особі директора Шобік В.С., та студент ОСОБА_1 уклали контракт, відповідно до якого Одеський національний політехнічний університет за рахунок коштів замовника зобов`язується надати освітні послуги студенту денної форми навчання (за рахунок бюджетних коштів) ОСОБА_1 , спеціальність 126 «Інформаційні системи та технології», додаткові до навчання плану спеціальності освітні послуги, передбачені програмою і навчальним планом відповідної спеціальності німецького технічного факультету у період з 07.09.2020 р. до 31.07.2021 р.. Відповідно до п. 4.1 Контракту розмір плати за навчальний рік становить - 2 400 грн. на рік (а. с. 9). Згідно умов контракту замовником було здійснено відповідну оплату в сумі - 2 400,00 грн. (а. с. 10).

Відповідно до договору між батьками про утримання дитини від 12.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., за домовленістю був встановлений обов`язок батька сплатити аліменти одноразово на утримання дитини у розмірі - 64 1507,74 грн., що в еквіваленті складає - 23 000,00 доларів США. Одноразові аліменти сплачуються із розрахунку - 1000 доларів США (27 891 грн.) на місяць, до її повноліття, тобто за 24 місяці. Крім сплати аліментів батько сплачує - 38 000,00 грн. на додаткові витрати на дитину одноразово, що викликані особливими обставинами (а. с. 22).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суму виплачених доходів та утримання податків від 17.06.2021 року вбачається, що дохід ОСОБА_2 з І кварталу 2018 року по І квартал 2021 року складає - 6 212 грн. (а. с. 35 - 36).

З довідки Одеського обласного центру зайнятості № 952/11/03 від 16.05.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості з 10.05.2018 року (а. с. 37).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення - гараж, за адресою - АДРЕСА_2 . (а. с. 46).

Згідно листа Акціонерного товариства «ОТП Банк» про надання інформації від 10.08.2021 року № 04-68-23/9879 була надана виписка по особовим рахункам, відповідно до якої залишок грошових коштів на рахунках дорівнює нулю (а. с. 62 - 67).

З відповіді на адвокатський запит від Одеського міського центру зайнятості від 19.08.2021 року № 1949/19/06 вбачається, що ОСОБА_2 у травні 2018 року звертався до Одеського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи, як безробітний не зареєстрований та допомогу по безробіттю не отримує (а. с. 79).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником квартири за адресою - АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору про поділ спільного майна подружжя від 12.11.2018 р. (а. с. 47 - 49).

Між сторонами виникли правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку та його виконання.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

3.4 Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги. Мотиви відхилення аргументів викладених в апеляційній скарзі

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд враховує наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

З довідки № 660 від 03.02.2021 р. виданої Одеським національного політехнічного університету вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є студентом 1 курсу гр. НАД203 відділення українсько-німецького інституту (факультету) Одеського національного політехнічного університету. Закінчення навчання планується 30 червня 2024 р. за кошти державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 .

Колегія суддів звертає увагу, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення - гараж, за адресою - АДРЕСА_2 . (а. с. 46).

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником квартири за адресою - АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору про поділ спільного майна подружжя від 12.11.2018 р. (а. с. 47 - 49).

У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання батьками повнолітньої дитини.

Суд першої інстанції, установивши, що позивачка ОСОБА_1 продовжує навчатися, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача у визначеному розмірі аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що можуть бути підставою для скасування та/або зміни судового рішення, лише зводяться до переоцінки доказів.

3.5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Коверги Ганни Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Коверги Ганни Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_2 , відсутні.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Коверги Ганни Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе