Справа № 199/9177/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.02.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді - Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання - Мажарі К.Р.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 28 липня 2021 року позивач на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 10 серпня 2021 року на ім`я позивача, у зв`язку із приєднанням до умов публічного договору про надання відповідачем послуг з постачання теплової енергії, оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким рахується заборгованість попередніх власників квартири в розмірі 69890,3 гривень за наданими послугами з теплопостачання. 12 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виключення з особового рахунку вказаної заборгованості, оскільки став власником квартири лише 28 липня 2021 року і при придбанні такого нерухомого майна не брав на себе обв`язок зі сплатити заборгованості за житлово-комунальними послугами попередніх власників цієї квартири. За таких обставин, посилаючись на те, що відповідач в досудовому порядку не бажає виключати зазначену заборгованість з особового рахунку, оформленого вже на позивача, позивач просив суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по такому особовому рахунку заборгованість попередніх власників з оплати житлово-комунальних послуг, наданих їм відповідачем.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у позові підстав, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання за відсутності відповідача та здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 28 липня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим №1588, набув право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією відповідного договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Відповідно до п.7 вищевказаного договору продавець стверджує, що не існує заборгованості по сплаті комунальних послуг за вищевказаною квартирою.

12 серпня 2021 року позивач подав відповідачу заяву, відповідно до якої просив виключити заборгованість попереднього користувача зазначеного квартири, яка (заборгованість) утворилась до 27 липня 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я позивача 10 серпня 2021 року. В матеріалах справи наявна копія такої заяви.

Своїм листом від 18 серпня 2021 року №847, копія якого є в матеріалах справи, відповідач фактично відмовив у задоволенні позивачу його вищевказаної заяви.

Відповідно до копії рахунку за особовим рахунком № НОМЕР_2 за адресою квартири АДРЕСА_1 обліковується заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 69890,3 гривень.

В той же час, судом встановлено, що 11 січня 2022 року між позивачем, як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. за реєстровим №22. Предметом договору є купівля-продаж квартири АДРЕСА_1 . При цьому, відповідно до п.3.1.5 договору позивач, як продавець, зобов`язався сплатити комунальні борги, які склалися на 11 січня 2022 року за вище вказане майном до 31 грудня 2022 року. Наразі новим титульним власником означеної квартири є ОСОБА_2 . Викладене підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, а також копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади, акти органів місцевого самоврядування, а також договір, як різновид правочину.

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

За змістом ст.ст.319, 322, 328, 334, 655-657 ЦК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, різновидом якого є договір купівлі-продажу нерухомого майна. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, зокрема право власності на нерухоме майно, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Нормою ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Положеннями ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Аналогічна норма міститься в ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

Також за змістом ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Цьому праву кореспондує обов`язок споживача оплачувати отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а також у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Аналогічна норма щодо права споживача та кореспондуючого йому обов`язку міститься в ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

За змістом ст.ст.513, 520, 521 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Правочин щодо заміни боржника у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини правовідносин сторін в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Однією з головних та обов`язкових умов для виникнення у власника житлового нерухомого майна обов`язку зі сплати вартості житлово-комунальних послуг, наданих за адресою такого житла, є наявність між таким власником та виконавцем житлово-комунальних послуг (іншим управненим суб`єктом) відповідних правовідносин у цій сфері, оформлених договором та/або підтверджених фактом отримання зазначених послуг власником майна. При цьому, у випадку переходу права власності на житлове нерухоме майно до нового власника, останній набуває права та обов`язки саме власника нерухомого майна, що належали попередньому власнику, а не борги останнього з оплати житлово-комунальних послуг, які надавались за адресою такого нерухомого майна. Виключенням є оформлення у передбаченій законом формі заміни боржника у зобов`язанні з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак законодавством, діючим як на момент виникнення спірних правовідносин сторін, так і на момент розгляду справи, не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу квартири. Наведений правовий висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19.

Стосовно спірних правовідносин сторін по справі, судом встановлено, що позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 лише 27 липня 2021 року, і у самому договорі купівлі-продажу або у оформленому іншим чином правочині із заміни боржника у зобов`язанні не приймав на себе обов`язку погасити заборгованість перед відповідачем попередніх власників придбаної ним квартири. Натомість, станом на день придбання позивачем вказаної квартири за оформленим у відповідача за цією квартирою особовим рахунком обліковується заборгованість перед відповідачем попередніх власників квартири за наданими останнім послугами з теплопостачання. Після переоформлення зазначеного особового рахунку така заборгованість фактично обліковується вже за позивачем, якому надсилаються рахунки із вказаною сумою боргу. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та керуючись наведеною вище правовою позицією, суд приходить до висновку, що облік по особовому рахунку, переоформленому на позивача за придбаною ним квартирою, заборгованості попередніх власників квартири станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом безсумнівно порушував права останнього, оскільки фактично покладав на нього обв`язок зі сплати такого боргу.

Однак, вже в ході розгляду справи, а саме 11 січня 2022 року, позивач на підставі нотаріально посвідченого договору продав квартиру АДРЕСА_1 іншій особі - ОСОБА_2 , яка і є теперішнім титульним власником такої квартири. Більш того, за змістом зазначеного договору купівлі-продажу позивач добровільно взяв на себе обов`язок погасити існуючу станом на 11 січня 2022 року, тобто без будь-яких обмежень щодо суми та періоду нарахування, заборгованість за комунальними послугами, що обліковується за адресою вищевказаної квартири. Відтак, з означеного моменту укладення договору купівлі-продажу відсутні будь-які підстави стверджувати про порушення з боку відповідача прав позивача шляхом обліку за означеною квартирою заборгованості за наданими послугами з теплопостачання, а отже і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормами ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем в ході розгляду справи, відшкодуванню йому не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст.11, 15, 16, 319, 322, 328, 334, 513, 520, 521, 655-657 ЦК України, ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.1, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року, ст.ст.1, 5, 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради (; адреса місцезнаходження: 49000, вул. Артільна, 6-Б) про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне заочне рішення суду складено 21 лютого 2022 року.

Суддя А.М. Авраменко