ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

22 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/766/21
Головуючий у першій інстанції Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/475/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, (суддя Лібстер А.С.) ухвалене в смт. Куликівка,

В С Т А Н О В И В:

АТ «АКЦЕНТ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.01.2020 року в сумі 9804,99 грн, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2020 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості в розмірі 9804,99 грн, яка виникла станом 16.10.2021 року з відповідача.

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом б/н від 18.01.2020 в розмірі 6674,70 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Компенсовано АТ«Акцент-Банк» суму судового збору у розмірі 1544,22 грн., сплаченого за рахунок держави у порядку, встановленому законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції керуючись приписами статті 530 ЦК України та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також те, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6674,70 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з того, що при наданні ОСОБА_1 картки, розмір відсотків не обумовлювався, а посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг , Паспорт споживчого кредиту, які не підписані відповідачем у належний спосіб, при визначенні розміру відсотків не є домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати. Крім того, відповідно до довідки № 1019 від 17.12.2021 та посвідчення МІУ №000897 відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 28 жовтня 2011 року по теперішній час та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій в тому числі і передбачені п.15 ст. 14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в редакції, яка діяла станом на 18.01.2020 року, а отже нарахування банком відсотків за кредитним договором укладеним з ОСОБА_2 не повинно проводитись.

В апеляційній скарзі АТ«Акцент-Банк», просить скасувати зазначене рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та задовольнити вимоги банку у повному обсязі. АТ«Акцент-Банк» в апеляційній скарзі зазначає, що відповідач в акеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ«Акцент-Банк» підтвердив під розписку факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту за програмою « Кредитна картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, відсоткова ставка і який підписаний боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий індефікатор між стронами погоджено, а саме його зазначено особисто відповідачем в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ«Акцент-Банк», які він підписав власноруч. Судом першої інстанції зазначеного не враховано, як і не враховано практику розгляду аналогічних справ. Крім того, у позивача викликають сумніви відносно розрахунку заборгованості проведеного судом, оскльки він є необгрунтованим, тоді як на підтвердження навності заборгованості банком надано первинні документи виписку по рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_2 не оспорює факт відкриття кредитної лінії, отримання кредитних коштів та користування ними. Наявність боргу перед банком у сімі 6674,70 грн відповідач визнає та не заперечує проти такої суми визначеної судом до стягнення. Звертає увагу суду на наявність пільг передбачених Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування відсотків. Відповідач не огоджується з доводами апеляційної скарги про те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження погодження всіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 18.01.2020 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в А-Банку (а.с.7зв). У заяві зазначено, що він ознайомлений з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування і умовами обслуговування з рекламного буклету складають договір про надання банківських послуг. Примірник вказаного договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язується виконувати вимоги вказаних Умов, а також регулярно ознайомлюватися із змінами на сайті банку.

До анкети-заяви доданий паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна Картка», який є неуособленим, даних позичальника не містить, конкретного розміру кредитного ліміту не містить, однак в ньому зазначений розмір базової процентної ставки в залежності від суми кредитного ліміту та реальна річна процента ставка та орієнтована загальна вартість кредиту також в залежності від розміру кредитного ліміту. Вказаний паспорт підписаний клієнтом простим електронним підписом з номеру телефона НОМЕР_2 (а.с. 8).

Також до вказаної анкети додані Витяг та Тарифи обслуговування кредитних карт «Зелена» (а.с.9-17), які не містять підпису відповідача.

Згідно з довідкою АТ «Акцент-банк» ОСОБА_1 отримав одну кредитну картку, строк дії якої до вересня 2026 року (а.с.36), кредитний ліміт при видачі картки складав 15000 грн., та до 05.03.2021 зменшений до 8806,00 грн (а.с.37).

Станом на 16.10.2021 року АТ «Акцент-банк» нарахував заборгованість у розмірі 9804,99 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 9322,12 грн; заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитом 482,87 грн.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімав з картки кошти та поповнював картку в період з 20.01.2020 року по 15.10.2020 року. Останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 15.10.2020 року шляхом зарахування переводу на картку в розмірі 1901 грн. З 01.09.2020 року у виписці по рахунку відображено списання відсотків за використання кредитного ліміту, а з 17.05.2021 року здійснення щомісячного платежу за кредитним договором « Розстрочка миттєва» №ABHOCU8 від 17.08.2020 року.( а.с. 35)

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У анкеті-заяві на отримання кредиту містяться персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, а також номер телефону на який було надіслано одноразовий ідентифікатор. ОСОБА_1 не заперечує факту підписання анкети заяви, паспорту споживчого кредиту та отримання грошових коштів від банку.

Аналізуючи надані суду докази, враховуючи позицію сторін у справі, норми права, які регулюють спірні правовідносини колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не погодження сторонами кредитного договору всіх його істотних умов та не взяття до уваги пасторту споживчого кредитування підписаного електронним підписом за допомогою одноразового індентифікатору, оскільки підписанням анкети-заяви від 18.01.2020 року в паперовому вигляді та подальше підписання паспорту споживчого кредитування в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається укладенням сторонами кредитного договору з досягненням згоди щодо усіх істотних його умов. При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Згідно з довідкою № 1019 від 17.12.2021 молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , м. Чернігів, з 28 жовтня 2011 року по теперішній час .

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 11.09.2015, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Особливий період, відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» (підпункт третій пункту 4 розділу І; далі - Закон № 1275-VII) статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 1275-VII дію вказаної норми поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Оскільки факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 2011 року по час розгляду справи достовірно встановлений судом, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на правовідносини, стороною у яких є ОСОБА_1

ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору не надав банку підтверджуючі документи, які б свідчили про його пільги передбачені Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як і не звертався з заявою про застосування вище зазначеного Закону при обрахуванку банком відсотків. Зазначені докази були надані лише під час розгляду справи судом першої інстанції. З зустрічним позовом до АТ «Акцент-банк» ОСОБА_1 про безпідставність нарахування відсотків не звертався.

Відповідно до приписів ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Не дотримання відповідачем порядку позасудово захисту своїх прав щодо нарахування відсотків на суму отриманого ним кредимту та не звернення з зустрічним позовом в рамках розгляду даної справи дає підстави для розгляду судом справи в межах заявлених позовних вимог і позбавляє суд права виходити за межі позовних вимог та проводити власний розрахунок кредитних зобов`язань без врахування відсотків за весь період існування кредитних зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9322,12 грн, яка виникла станом на 16.10.2021 рік. У задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків з відповідача слід відмовити, оскільки їх стягнення не передбачено Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як вбачається Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З позовної заяви, АТ «Акцент-банк» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 9804,99 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 9322,12 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 95,7. При зверненні до суду з позовом банком сплачено 2270 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2172.39 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2270 грн х 95,7%). В апеляційній скарзі АТ«Акцент-банк» просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовленої суми позовних вимог тобто фактично оспорювана сума становить 3130,29 грн. Судом апеляційної інстанції достягнуто суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2647,42 грн, що становить 84,57 % від оспорюваної суми. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3405 грн (а.с.69). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2879.60 грн (3405 грн х 84,57 %) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) заборгованість за кредитом б/н від 18.01.2020 року в розмірі 9322,12 грн та 5052 грн в повернення сплаченого судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: