РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2022 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тиврівської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Красне Тиврівського району Вінницької області померла його прабаба, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Вона до дня смерті проживала і була зареєстрована в Краснянській лікарні соціального типу для проживання одиноких престарілих громадян, що підтверджується довідкою Новоміського старостинського округу Тиврівської селищної ради №540 від 30.09.2021 року.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,00 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гришовецького старостинського округу Тиврівської селищної ради і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №006212 виданого Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року.

За життя прабаба, ОСОБА_2 , розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на його користь. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Заяви про прийняття спадщини, у встановлений законодавством шестимісячний термін, до нотаріальної контори він не подав.

Він не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті прабаби, ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що йому не було відомо про наявність заповіту.

Оскільки у його прабаби були діти і внуки він навіть не думав про те, що

вона розпорядиться своїм майном на його користь, тому і не здогадувався

про наявність заповіту ОСОБА_2 на його користь. Про наявність спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 йому також

не було відомо.

Про те, що його прабаба склала заповіт на його користь він дізнався лише два місяці до дня звернення до суду. Про цю обставину йому повідомила ОСОБА_3 , вона доглядала за будинком померлої, який розташований в АДРЕСА_1 . Вона, переглядаючи речі померлої, які залишилися в її будинку, випадково знайшла заповіт та оригінал державного акту на право приватної власності на землю. З цими документами та з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 він звернувся до нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк, передбачений законодавцем для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Дані обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ще одною перешкодою в видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 стало те, що в свідоцтві про її смерть записано ОСОБА_2 , а в державному акті на право приватної власності на землю серії ВН № 000621 виданому Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10. 1999 року помилково записано ОСОБА_2 .

Тому вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Зазначені вище обставини були для нього об`єктивними, істотними, непереборними, такими, що стали перешкодою в реалізації його права на спадщину, яка відкрилася після смерті його прабаби.

Тому, вважає, що пропустив передбачений ст.1270 ЦК України строк для подання заяви з поважних причин і претендує на визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Вважає, що йому достатньо буде трьохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року на ім`я ОСОБА_2 належав ОСОБА_2 стверджується довідками Гришовецького старостинського округу Тиврівської селищної ради №190, №192 від 28.09.2021 року, в яких вказано, що за померлою ОСОБА_2 рахується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,00 гектара, яка розташована на території Гришовецького старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницької області, державним актом на право приватної власності на землю серії ВН №000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть померлої та заповітом, який склала остання, відповідно до даних кокументів видно, що прізвище ім`я та по батькові померлої в цих документах є однаковими за виключенням державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року який виданий на ОСОБА_2 , а в інших документах вона записана як, ОСОБА_2 .

Встановлення даного факту йому необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Іншим шляхом встановити даний факт немає можливості.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності та без участі його представника, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задоволити.

Представник Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07.11.2019 р. виконавчим комітетом Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Красне Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 до дня смерті проживала і була зареєстрована в Краснянській лікарні соціального типу для проживання одиноких престарілих громадян, що підтверджується довідкою Новоміського старостинського округу Тиврівської селищної ради №540 від 30.09.2021 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,00 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гришовецького старостинського округу Тиврівської селищної ради і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №006212 виданого Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10. 1999 року.

За життя ОСОБА_2 розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на користь ОСОБА_1 , який було посвідчено секретарем Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №11. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті прабаби ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що йому не було відомо про наявність заповіту. Про те, що його прабаба склала заповіт на його користь він дізнався лише два місяці до дня звернення до суду з даним позовом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.24 Постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Сукупність досліджених доказів свідчить про можливість визнання пропущеного позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, що є підставою для визначення йому, як спадкоємцю за заповітом, додаткового строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті прабаби ОСОБА_2 .

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Враховуючи викладене, суд вважає причини пропущення позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та вважає за можливе надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначено в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року на ім`я ОСОБА_2 належав ОСОБА_2 стверджується довідками Гришовецького старостинського округу Тиврівської селищної ради №190, №192 від 28.09.2021 року, в яких вказано, що за померлою ОСОБА_2 рахується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,00 гектара, яка розташована на території Гришовецького старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницької області, самим державним актом на право приватної власності на землю серії ВН №000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 та заповітом, який склала померла, відповідно до яких, прізвище ім`я та по батькові померлої в цих документах є однаковими за виключенням державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12.10.1999 року на ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому заявлені вимоги задовольняє в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 211, 247, 263 - 265, 271 - 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті прабаби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красне Тиврівського району Вінницької області.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №000621, який виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області 12 жовтня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красне Тиврівського району Вінницької області.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 березня 2022 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вальчук В. В.