Справа № 467/3/22
21.03.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді Кірімової О.М.
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу
У січні 2022 року до суду надійшов позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення з останніх в солідарному порядку шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у вигляді збитків, нанесених Державі Україна в розмірі 7268 грн. 81 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 вересня 2020 року здійснили самовільно незаконне знищення двох дерев породи "ясень" в межах земель адміністративної території Арбузинської ОТГ Арбузинського району в лісовому насадженні лінійного типу, яке знаходиться в балці на відстані близько 300 м з правої сторони 1092 км залізничних колій РФ "Одеська залізниця", що є порушенням ст.ст. 10,40 Закону України "Про рослинний світ", ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища",ст.ст. 68,69 Лісового кодексу України, у зв`язку з чим їх було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення. Внаслідок вчиненого відповідачами правопорушення державі нанесено шкоду в розмірі 7268 грн. 81 коп. Добровільно сплатити завдані збитки відповідачі не бажають.
До початку судового засідання представник позивача надав суду заяву (а.с. 27-28) згідно якої просив справу розглядати без участі представника позивача, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Враховуючи, що у справі є достатні відомості про правовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, однак відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не подали, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів у заочному порядку відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
За статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч. 1). Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (пункт 1 ч. 2).
Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в ст. 1166 ЦК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Саме потерпіла сторона позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 року № 802 "Про утворення межрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції" та згідно наказу Державної екологічної інспекції України № 502 від 22.12.2020 року «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)» забезпечує здійснення функцій та повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища з 23.12.2020 року та є правонаступником Державної екологічної інспекції в Миколаївській області.
19 вересня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища державної екологічної інспекції у Миколаївській області Щуцьким О.С. відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено протоколи про адміністративне правопорушення № 000413 та № 000414, відповідальність за які передбачена ст. 65-1 КУпАП (а.с. 16-17, 20-21)
Зі змісту зазначених протоколів вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 вересня 2020 року о 21 год.00 хв. в межах земель адміністративної території Арбузинської ОТГ Арбузинського району в лісосмузі, яка розташована в балці на відстані близько 300 м з правої сторони 1093 км залізничноїколії РФ "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця", самовільно, без відповідного дозволу (лісорубний квиток), за допомогою бензопили спиляли два живоростущих дерева породи "ясень" діатметрами у корі біля шийки кореня: 24,0 см, 28,5 см, що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України
Відповідно до розрахунку розмір, спричиненої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01 жовтня 2020 року, проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" розмір збитків, заподіяних ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_2 складає суму 7268 грн. 81 коп.
Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища державної екологічної інспекції у Миколаївській області Щуцьким О.С. від 21 вересня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.(а.с. 18-19)
Крім того, постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.(а.с. 22-23).
Зазначені постанови у порядку, визначеному ст.ст. 287-289 КУпАП, не оскаржувалися та набрали законної сили 01 жовтня 2020 року.
Згідно квитанції ОСОБА_1 (а.с. 24) останній добровільно сплатив зазначений розмір штрафу.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 листопада 2020 року за № 2/02-02/3419 та № 2/02-02/3417 Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області надіслано пповідомлення про відшкодування в добровільному порядку завданих державі збитків у розмірі по 3634 грн. 41 коп. кожному, проте шкода, спричинена незаконною порубкою дерев, залишається невідшкодованою.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев в межах земель адміністративної території Арбузинської ОТГ Арбузинського району в лісосмузі, яка розташована в балці на відстані близько 300 м з правої сторони 1093 км залізничноїколії РФ "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця", за допомогою бензопили, а саме двох живоростущих дерева породи "ясень" діатметрами у корі біля шийки кореня: 24,0 см, 28,5 см, повинні нести деліктну відповідальність в повному обсязі у солідарному порядку.
За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7).
Доказами, згідно вимог ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За правилами статтей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Таких доказів, які б відповідали вимогам статтей 76-80 ЦПК України відповідачі не надали.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержаввиконання обов`язкуне вповному обсязівід одногоіз солідарнихборжників,має правовимагати недоодержаневід рештисолідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Оскільки відповідачі спільно, за допомогою бензопили, самовільно (без лісорубного квитка), незаконно спиляли два дерева породи "ясень", що було встановлено постановами державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища державної екологічної інспекції у Миколаївській від 21 вересня 2020 року, і призвело до заподіяння шкоди навколишньому середовищу в розмірі 7268 грн. 81 коп., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів, в солідарному порядку, нанесених збитків, а тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 2270 грн. витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКП НОМЕР_2 ) на користь Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) витрати по сплаті судового збору в сумі по 1135 (одній тисячі сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова