Справа № 300/438/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 березня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 17 червня 2020 року (у складі судді Вотьканича В.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Порше Мобіліті» (надалі - Товариство) звернулося до суду з позовом у травні 2018 р.

Просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 50010465 від 04.09.2013 р., розмір якої станом на 04.05.2018 р. становить 371 610,05 грн., 15 000 грн. витрат на правничу допомогу та всі інші судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог указало, що 04.09.2013 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 50010465, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у сумі 157 431,98 грн., що еквівалентно 19 323,92 доларів США, та суму додаткового кредиту в розмірі 48 705,60 грн., що еквівалентно 5 978,35 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,90% річних, які відповідно до п.2.3. Загальних умов є змінними, із кінцевим терміном повернення кредиту - 15.09.2018 р., для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Variant VI, 2013 р. виробництва.

Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

06.01.2016 р. на адресу відповідача було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010465, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту в повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 244 636,07 грн. Указана вимога залишилася без реагування зі сторони відповідача.

Загальна заборгованість відповідача перед Товариством за кредитним договором № 50010465 від 04.09.2013 р. складається із:

-88 457,24 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, яка в свою чергу складається із:

?58 107,12 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом;

?4 953,06 грн. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом;

?25 397,06 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом.

-251 666,41 грн. - заборгованість із дострокового повернення кредиту, яка в свою чергу складається із:

?191 260, 42 грн. - сума заборгованості за кредитом;

?44 970,11 грн. - сума заборгованості по відсотках;

?15 435,88 грн. - 3% річних за час прострочення за кредитом.

Окрім того, відповідно до п.8.2 Загальних умов у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного ст. 3.3, позичальник сплачує Товариству штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Відтак, відповідач має сплатити на користь Товариства штраф у розмірі 31 486,40 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04 травня 2018 р. склала 371 610,05 грн.

Рішенням Воловецького районного суду від 17 червня 2020 р. задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 50010465 від 04.09.2013 р. у розмірі 340 123, 65 грн., а також 18 830,91 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 358 954,56 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-стягнення відсотків, штрафів, інфляційних втрат і 3% річних є неможливим, оскільки це все є одним і тим самим видом цивільно-правової відповідальності та за своєю правовою природою є відсотками;

-кредитний договір припиняє свою дію із дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу, відтак вимога про стягнення відсотків після надіслання повідомлення про дострокове стягнення заборгованості не підлягають задоволенню;

-суд мав усі підстави для застосування до спірних правовідносин положення ч.3 ст. 551 ЦК України.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Товариство просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Узагальнені та доречні доводи заперечення зводяться до безпідставності та необґрунтованості доводів апеляційної скарги, законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що в порушення вимог договору свої зобов`язання у частині погашення кредиту, згідно з розрахунком заборгованості, позичальник не виконує, відтак вимоги позивача ґрунтуються на законі та умовах чинного між сторонами договору, а тому підлягають задоволенню частково через те, що сума штрафу в розмірі 31486,40 грн. не підлягає стягненню.

Колегія суддів не може повністю погодитися із такими висновками суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 04.09.2013 р. між сторонами у справі був укладений кредитний договір № 50010465, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 157 431,98 грн., що є еквівалентом 19 323, 92 доларів США, та додатково кредитні кошти на підставі додаткової угоди від 04.09.2013 р. у розмірі 48 705,60 грн., що є еквівалентом 5978,35 доларів США, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних на придбання автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.09.2018 р.

Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами у відношенні Кредиту.

Відповідно до умов договору усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору) передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником на повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

У подальшому позичальник сплачує платежі на повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених товариством рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено в кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Відповідно до пункту 2.4 загальних умов кредитування нарахування процентів відбувається щомісяця 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця.

Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Пунктом 2.5 загальних умов кредитування визначено термін сплати процентів - одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США.

У пункті 9.5 загальних умов кредитування сторонами погоджено, що підписуючи ці умови, позичальник підтверджує, що Товариство належним чином ознайомило її із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з правилами надання фінансових послуг, затверджених Товариством.

Крім цього, п. 8, 2 Загальних умов кредитування встановлено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник згідно з п.1.2. Загальних умов кредитування зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також за приписами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом у відповідності до графіку погашення, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, згідно вимог ст. 610 ЦК України.

За змістом п.3.2. та 3.2.1. Загальних умов кредитування передбачено право Товариства достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, у результаті чого допустила заборгованість станом на 04.05.2018 р. у сумі 371610,05 грн., у т.ч.: прострочена заборгованості в сумі 88 457,24 грн. із яких: 58107,12 грн. сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом, 4953,06 грн. сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 35397,06 сума інфляційних втрат за час прострочення, 251 666, 41 грн. заборгованість з дострокового повернення кредиту, з яких 191 260, 42 грн. сума заборгованості за кредитом, 44970,11 грн. сума заборгованості за процентами; 15435, 88 грн. - 3% річних за час прострочення за кредитом, та штраф у розмірі 31486,40 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором № 50010465 від 04.08.2013 р. (а.с.41-42, т.1).

Суд першої інстанції констатував, що наданий Товариством розрахунок заборгованості є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні вимог ст.ст.77, 78, 79 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до умов кредитного договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Згідно з п. 1.4.3 Загальних умов кредитування (додаток до Кредитного договору (т.1 а.с.11) до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. У разі, якщо Позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, Позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення Кредиту звертається до Компанії за відповідним рахунком. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою Позичальника, а також електронною поштою, а Позичальник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату.

До своєї позовної заяви Товариство додало вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010465 від 06.01.2016 р. (т.1 а.с.29-30).

Проте, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вимозі (повідомленню) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010465 від 04.11.2014 р. (т.2 а.с.162), відповідно до якої Товариство керуючись п.3.2. Загальних умов кредитування вимагало від ОСОБА_1 достроково повернути суму кредиту в повному обсязі та заборгованість відповідно до умов договору, що разом станом на дату вимоги склало 179 000,64 грн.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Указані висновки були висловлені Великою Палатою Верховного Суду в своїй постанові від 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12.

Відтак, у нашому випадку Товариство не мало жодного права після 04.11.2014 р. нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Довід апеляційної скарги про те, що кредитний договір припиняє свою дію із дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу, відтак вимога про стягнення відсотків після надіслання повідомлення про дострокове стягнення заборгованості не підлягає задоволенню, є вірним частково.

Дійсно, після направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу кредитор не має права пред`являти вимогу до боржника про повернення відсотків, указане колегія суддів врахувала при зміні рішення суду першої інстанції.

Однак, довід апеляційної скарги про те, що кредитний договір припиняє свою дію із дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу, є хибним.

Так, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Довід апеляційної скарги про те, що стягнення відсотків, штрафів, інфляційних втрат і 3% річних є неможливим, оскільки це все є одним і тим самим видом цивільно-правової відповідальності, і за своєю правовою природою є відсотками, базується на невірному розумінні відповідачем норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Це ж саме стосується доводу апеляційної скарги про те, що суд мав усі підстави для застосування до спірних правовідносин положення ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки жодних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача неустойки останнім не пред`являлося.

Однак, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Воловецького районного суду від 17 червня 2020 року змінити, вклавши абзац другий у такій редакції: 2.1. «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50010465 від 04.09.2013 р. у розмірі 179 000 (сто сімдесят дев`ять тисяч) гривень 64 копійки, а також 7 684 (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 51 копійка, а всього - 186 684 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 51 копійка.

3. Решту рішення Воловецького районного суду від 17 червня 2020 року залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5. Повне судове рішення складено 08 квітня 2022 р.

Судді: