Справа № 464/8626/21
пр.№ 2/464/140/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.,

секретар судових засідань Максимець Б.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач «09» грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Обгрунтовує позов тим, що з 20.10.2011 по 04.05.2016 перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04.05.2016 присуджено стягувати з нього на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частин з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. На даний час обставини змінились, позивач не в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі. На його утриманні перебувать непрацездатні батьки, цивільна дружина, спільна дитина. Просить врахувати, що він сплачує комунальні послуги, забезпечує батьків продуктами харчування, купує ліки, а створення нової сім`ї передбачає необхідність фінансово утримувати дружину ОСОБА_5 та спільну дитину. Просить зменшити розмір аліментів, який стягується з нього з 1/2 частки зі всіх видів доходів до 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінумумув для дитини відповідного віку.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2021 року справу передано в провадження судді Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю.

Ухвалою суду від 04.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

"04" лютого 2022 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити повністю в задоволенні позову. Вважає доводи позовної заяви необґрунтованими, вказала, що у позивача батьки отримують пенсійне забезпечення, крім позивача, у його батьків є ще діти, а батько позивача є фізичною особою підприємцем. Крім того, зазначила, що з моменту припинення спільного проживання позивач ухилявся від участі у вихованні дітей, а цивільна дружина позивача є працездатною.

"11" лютого 2022 року через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив.

"18" лютого 2022 року відповідач через канцелярію суду надіслала заперечення на відповідь позивача. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, що відповідають обставинам, зазначеним в позові. Визнав, що в нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, він виїжджав на заробітки за кордон, намагається погасити заборгованість по сплаті аліментів, сплачує на даний час аліменти в розмірі 3500 грн., які просить зменшити до 1750 грн.

Відповідач в судовому засіданні надала пояснення, що відповідають обставинам, зазначеним у відзиві на позов. Просить відмовити у задоволенні позову, зазначила, що позивач працює за кордоном, деякий час ухилявся від сплати аліментів і тому сума в розмірі 3500 грн. включає часткове погашення заборгованості, котра утворилась через ухилення відповідача від сплати аліментів. Зазначила, що всі витрати, пов`язані з харчуванням, зміною одягу двом дітям вона несе одноосібно.

Заслухавши вступні слова учасників процесу, оглянувши матеріали справи, постановляючи рішення відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд в задоволенні позову відмовляє, виходячи з наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з відповідачем.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

З рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04.05.2016 вбачається, що присуджено стягувати з батька на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частин з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на мінімальний розмір заробітної плати, необхідність утримувати непрацездатних батьків, перебування у фактичних шлюбних відносинах та народження дитини і вважає ці обставини такими, що можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.

З довідки ТОВ "Руш" віл 18.11.2021 вбачається, що позивач у жовтні 2021 року отримав заробітну плату в розмірі 4331,76 грн.(а.с.13).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права свідчить про те, що такою передбачено кілька альтернативно визначених та водночас самостійних один від одного підстав для зменшення або збільшення розміру аліментів. Крім цього, вказаний перелік не є вичерпним. Відтак, підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як погіршення здоров`я, так і його покращення, а також інші випадки. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Оцінюючи мотивованість та підставність заявленого позову на предмет його відповідності наведеним вище положенням чинного законодавства та обставинам справи суд виходить з наступного.

Доводи позивача про здійснення ним витрат на утримання батьків не беруться судом до уваги і не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів. Оскільки на законодавчому рівні, зокрема ч. 1 ст. 202 СК України, закріплено обов`язок повнолітньої дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тому обов`язок позивача як сина по утриманню непрацездатних батьків не може бути перешкодою для реалізації та виконання обов`язку по належному, в тому числі матеріальному, забезпеченню батьками своїх неповнолітніх дітей. Крім того, позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення таких витрат на утримання батьків. Крім того, батьки позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є пенсіонерами та відповідно отримують пенсію. (а.с.11,12)

Суд зазначає, що народження ще однієї дитини у позивача, котрий є працездатним, не може зумовлювати зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей, котрі не проживають з ним.

Отже, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані у справі докази, врахувавши розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законом для дітей у віці 7 і 8 років станом на час розгляду справи, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану, що могло б слугувати правовою підставою для зменшення раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів, який відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав неповнолітніх дітей і суперечитиме їх інтересам.

На підставі статтей 180-192, 192 СК України, керуючись статтями 81, 141, 265Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 28.02.2022.

Суддя О.Ю.Горбань