КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2022 Справа №133/3908/21

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Йосипівського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів «Школа-дитячий садок» про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та допуск позивача до роботи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить суд визнати незаконним, скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи та допустити його до роботи, зобов`язати відповідача виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що починаючи з 27 серпня 1995 року працює вчителем Йосипівського ЗНВК І-ІІІ ст. «Школа - дитячий садок». До 01.09.1999 працював вчителем початкових класів, а на теперішній час - вчитель математики та інформатики. Позивач вказує, що у листопаді 2021 року зіткнувся із грубим порушенням його конституційного права на працю з боку відповідача, яке полягало в тому, що у нього постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також почались обмеження прав працівника щодо повноцінної роботи. Так, 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 відповідачем було вручено Наказ №50-к про відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2.

Позивач звертає увагу суду на те, що ні в колективному договорі, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між позивачем і відповідачем, такого зобов`язання з боку ОСОБА_1 немає, так само як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення позивача з роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення. ОСОБА_1 вважає наказ про своє відсторонення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також він посилається на ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", за змістом якого щеплення від COVID-19, вказує, що у нього не виникає обов`язку вакцинуватись від такої хвороби, а тому у роботодавця немає права його відсторонювати від роботи з цих підстав, а тому просить суд задовольнити його вимоги.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання 16.03.2022 сторони не з`явилися.

03.03.2022 позивач ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі. Позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні; не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач - Йосипівський загальноосвітній навчально-виховний комплекс І-ІІІ ступенів «Школа-дитячий садок» належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа з документом «Судова повістка» на електронну адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві. Крім того, директором Йосипівського ЗНВК ОСОБА_2 16.03.2022 через канцелярію суду подано заяву, у якій він просив суд долучити документи до матеріалів справи, однак у судове засідання, призначене на цю ж дату не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно Трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 27.08.1995 прийнятий на посаду вчителя початкових класів Йосипівської СШ, 01.09.1999 переведений на посаду вчителя математики і музики Йосипівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Відповідно до Довідки про доходи від 15.11.2021 №902, ОСОБА_1 працює у Йосиповецькому ЗНВК І-ІІІ ст. «Школа-дитячий садок», та займає посаду вчителя середнього навчально-виховного закладу. Загальна сума доходу за період з 01.09.2021 по 31.10.2021 становить 34659,80 грн.

З довідки від 14.03.2022 №168 виданої Відділом освіти, культури, молоді та спорту Самгородської сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 працює в Йосипівському загальноосвітньому навчально-виховному комплексі І-ІІІ ступенів «Школа-дитячий садок» Самгородської сільської ради на посаді директора з 04.01.2021.

Згідно Наказу від 11.10.2021 №132, директор ЗНВК ОСОБА_2 , керуючись Наказом МОЗ України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», довів до відома всіх працівників зміст даного наказу та повідомив, що Наказ МОЗ України вступає в дію через місяць після опублікування; працівники, які не будуть щеплені за цей період будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати. Працівники школи, в тому числі і ОСОБА_1 із вказаним Наказом ознайомлені, що підтвердили власним підписом.

Відповідно до Наказу №145 від 21.10.2021 директор ЗНВК ОСОБА_2 створив комісію на виконання Наказу МОЗ України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

З Акту по Йосипівському ЗНВК І-ІІІ ступенів «Школа-дитячий садок» від 08.11.2021 вбачається, що комісія в складі: голови комісії - директора школи ОСОБА_2 , секретаря комісії - заступника директора школи з навчальної роботи ОСОБА_3 , членів комісії: ОСОБА_4 - голови профспілки освітян Самгородської сільської ради, ОСОБА_5 - голови профкому Йосипівського ЗНВК, ОСОБА_6 - фахівця з охорони праці, склали акт про те, що на засідання комісії був запрошений вчитель математики ОСОБА_1 для уточнення наявності документа про щеплення від COVID-19 або довідки про протипоказання щодо щеплень. На прохання надати один із вказаних документів ОСОБА_1 відмовився. Комісія встановила, що станом на 08.11.2021 ОСОБА_1 не надав підтверджуючі документи про щеплення, тому дирекція школи була вимушена виконати вимоги наказу МОЗ № 2153 та відсторонити позивача від роботи без збереження заробітної плати.

Наказом №50-к від 08.11.2021 директор ЗНВК ОСОБА_2 відсторонив вчителя ОСОБА_1 від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати (до усунення причини відсторонення). На ОСОБА_1 із таким наказом не погодився, про що зазначив у такому наказі, та поставив свій підпис та дату - 08.11.2021.

У пунктах а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі -Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83.

Так, працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Отже, до інших передбачених законодавством випадків відсторонення працівників від роботи (згідно ч. 1 ст. 46 КЗпП України) належить, зокрема, і відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Отже, ОСОБА_1 , як вчитель середнього навчально-виховного закладу, відноситься до переліку осіб, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2.

Відповідно ст. 141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Пунктом 416 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти

СОУЮ-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість

профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних

службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких

визначена Переліком №2153 та які відмовляються або ухиляються від

проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19,

відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України

«Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5

Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні

протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19

та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти

COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці

працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини

першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті і Закону України «Про

оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом

видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної

служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відповідно до довідки від 14.03.2022 № 168, ОСОБА_2 працює в Йосипівському загальноосвітньому навчально-виховному комплексі І-ІІІ ступенів "школа-дитячий садок" Самгородоцької сільської ради на посаді дтректора з 04.01.2021 по теперішній час. Вказана довідка видана за підписом начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Самгородоцької сільської ради.

Отже, з аналізу вказаних вище норм закону вбачається, що ОСОБА_2 як директор Йосипівського загальоосвітнього навчально-виховного комплексу І-ІІІ ст. «Школа-дитячий садок» Самгородської сільської ради має повноваження та обов`язок щодо контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень та повноваження на відсторонення від роботи працівників за наявності певних обставин.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відстороненні. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи, у разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Усі вказані вище кроки щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про відсторонення керівником - директором школи ОСОБА_2 виконано, що підтверджується матеріалами справи. Також роботодавцем вчинено дії по відстороненню ОСОБА_1 на підставі та у межах повноважень, що визначені законом.

Отже, на думку суду, наказ про відсторонення позивача від роботи є законним, винесеним на підставі та у порядку положень чинного законодавства уповноваженою на те особою, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

За змістом ч. 1,2 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Отже, вказані норми закону та роз`яснення у Постанові Пленуму ВСУ пов`язують можливість виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо мали місце незаконне звільнення, переведення, відсторонення.

У Постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (№ 61-9664сво19) зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Тобто, обов`язок сплати середнього заробітку може бути наявним у роботодавця, якщо були порушені права працівника.

У цій справі, на думку суду, такі порушення відсутні, оскільки відсторонення ОСОБА_1 від роботи було здійснено на підставі положень чинного законодавства. Вимога про сплату середнього заробітку, як похідна вимога, може бути задоволена лише за підтвердження факту порушення прав позивача, чого встановлено не було.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Отже, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, немає.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені обставини та правові норми, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення його від роботи. Також відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про виплату невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу під час відсторонення позивача від роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.264, 265, 274,280 - 283, 354 ЦПК Укаїни, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Йосипівського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів «Школа-дитячий садок» про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та допуск позивача до роботи - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 16.03.2022