Справа № 946/690/21
Провадження № 2/946/1212/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.03.2020 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Некрасова кут вул. Татарбунарська у порушення вимоги п.п. 12.1, 12.4, 13.1, 13.1 ПДР не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем «AUDI Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Некрасова в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було зареєстровано кримінальне провадження №0000349 від 04.03.2020 року. Після проведення досудового розслідування встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.12.1 Правил дорожнього руху. Провадження закрито 26.06.2020 року за відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення, а матеріали направлені для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 22.07.2020 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП серії ДПР18 №441698, який направлено до Ізмаїльського міськрайонного суду. 21.10.2020 року постановою Ізмаїльського суду у справі №946/4487/20 провадження закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Апеляційний суд залишаючи в силі постанову суду першої інстанції, звернув увагу на те, що провадження закрито з підстави, яка не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а також додатково роз`яснив, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2020 року, не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства. Окрім того, вина ОСОБА_2 підтверджується висновком від 14.05.2020 року №10505200 автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів «BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 та «AUDI Q5», номерний знак НОМЕР_2 , а також матеріалами кримінального провадження №0000349 від 04.03.2020 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , володільця автомобіля марки «BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Заява про страхове відшкодування направлена до моторного (транспортного) страхового бюро України 10.03.2020 року. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «AUDI Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу ЕР№і39598952. Договір добровільного страхування автомобіля не укладався. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №83/20 від 08.05.2020 року з визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «AUDI Q5», номерний знак НОМЕР_2 становить 55 491,55 грн (ринкова вартість автомобіля на час ДТП- 685 207,11 грн., повна вартість відновлюваного ремонту 107 985,44 грн.) Крім того, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушені його права власності, зокрема, внаслідок пошкодження його транспортного засобу, він зазнав переживання та страждання з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку шкоду завдану йому. Також, хвилювання та думки про те, як відновити транспортний засіб, тримали і тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї. Фактично втративши можливість протягом тривалого часу вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивач був змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом по справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав чимало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та поліції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу. Позивач вказує, що на час подачі позовної заяви, завдана шкода не відшкодована, ані моторним (транспортним) страховим бюро України, ані ОСОБА_2 . Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 112 497,89 грн., з яких: 62 497,89 грн. - матеріальна шкода, 50 000,00 грн. моральна шкода, та з моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь 55 491,55 грн., а також з ОСОБА_2 та моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, 15.03.2021 року надав суду відзив на позовну заяву (а.с.50-51), у якому зазначив, що факт його винуватості у ДТП, яке сталося 03.03.2020 року судом не встановлено. Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, нові запчастини для відновлення пошкодженого автомобіля не куплялись, факт відновлення автомобіля не підтверджений, а тому, відповідач має право вимагати врахування зношеності автомобіля та запчастин до нього, який відповідно до змісту позовної заяви складає 70%. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не визнає, у зв`язку з тим, що позивачу не було заподіяно будь-яких втрат немайнового характеру, будь-яких доказів спричинення моральної шкоди не надано, тому, на підставі викладеного, просить суд відмовити в позові у повному обсязі.

Представник відповідача - моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, 30.03.2021 року надав суду відзив на позовну заяву (а.с.61-62), у якому зазначив, що, у позовній заяві відсутні будь які належні докази, які б містили відомості про незабезпечення колісного транспортного засобу марки «BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 на дату ДТП полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності чи то про наявність (відсутність) договору добровільного страхування. Крім того відсутнє посилання на притягнення водія автомобіля BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На виконання вимог ст.34 Закону, здійснено запит до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області щодо наявності судового рішення, яким встановлено особу, винну у ДТП, яка мала місце 03.03.2020 року. Згідно отриманої відповіді, станом на 24.04.2020 року до суду протоколи про адміністративне правопорушення відносно водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо ДТП, яка мала місце 03.03.2020 року у м. Ізмаїлі не надходили. Враховуючи зазначене, на адресу як водія ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 направлено запити щодо сприяння МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, повідомити МТСБУ про всі відомі обставини, надати для огляду та копіювання наявні документи щодо цієї ДТП, реєстраційні документи транспортних засобів, копії полісів обов`язкового страхування, банківські реквізити та судове рішення, яким встановлено особу, вину у ДТП. Однак, вказані особи вищевказані запити проігноровано. Водій ОСОБА_1 не повідомив МТСБУ, що обставини ДТП були предметом досудового розслідування. Та що в послідуючому відносно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Отримавши відповідь суду про відсутність справ про адміністративне правопорушення відносно водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та неотримання необхідної інформації від учасників ДТП, розгляд МТСБУ заяви ОСОБА_1 призупинено. Про факт досудового розслідування обставин ДТП, яка мала місце 03.03.2020 року, закриття кримінального провадження та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 стало відомо лише у даний час із змісту позовної заяви. Належне виконання водієм транспортного засобу, причетного до ДТП, обов`язків встановлених Законом, має на меті забезпечити МТСБУ належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам відшкодування. Позивач своїми діями (бездіяльністю) не забезпечив МТСБУ можливості вирішити питання про наявність правових підстав для здійснення регламентної виплати. Тому, на підставі викладеного, просить суд відмовити в позові у повному обсязі та розглянути справу без його участі.

Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2020 року біля 14 годин в м.Ізмаїл Одеської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «AUDI», номерний знак НОМЕР_2 і рухаючись по вул. Татарбунарській з боку вул. Матросова, у напрямку вул. Некрасова, і на нерегульованому перехресті вул. татарбунарська кут вул. Некрасова здійснив правий поворот по ходу свого руху на вул.Некрасова та продовжив рух прямо у бік вул. Юліуса Фучіка. В цей час по вул. Некрасова, з боку вул. Дунайська в напрямку вул. Юліуса Фучіка, здійснив рух автомобіль «BMW», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та при наближені до буд. №26 вул. Некрасова, сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, від чого автомобіль «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив перекидання. В наслідок ДТП водій ОСОБА_2 був госпіталізований до неврологічного відділення КНП «ІМЦЛ» з діагнозом ЗЧМТ, СГМ, гематома тім`яної області голови зліва.

Дані обставини також встановлені під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000349 від 04.03.2020 року. Провадження закрито 26.06.2020 року за відсутністю по даному факту складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України та вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження від 26.06.2020 року.

Висновком №10505200 автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів BMW X3, р/н НОМЕР_1 та AUDI Q5, р/н НОМЕР_2 , складеним судовим експертом Чернявським А.І. 14.05.2020 року, встановлено, що дії водія автомобіля BMW X3, р/н НОМЕР_1 пов`язані з неналежним виконанням вимог п.12.1, 12.4, 13.1 і 13.3 ПДР України, є необхідною та достатньою умовою виникнення даного ДТП, тобто технічною причиною його настання (а.с.10-16).

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2020 року у справі №946/4487/20, якою провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 35).

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2020 року постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2020 року залишено без змін.

Суд звертає увагу на те, що логічне розташування п.7 в ч.1 ст. 247 КУпАП після п.1 в цій же частині, який передбачає можливість закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вказує на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення спочатку встановлюється наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення та у разі їх відсутності суд закриває провадження, а вже після цього вирішує питання, чи закінчились на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП. Також, як було вище зазначено, ст. 38 КУпАП встановлює строки накладання адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, отже для застосування її положень спочатку встановлюється, чи було вчинено адміністративне правопорушення. Якщо ж буде встановлено, що адміністративне правопорушення не було вчинено, то, відповідно, відсутні і підстави для застосування цієї норми. Згідно аналізу п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зробленого Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, та наведеного у його постанові від 16.04.2019 р. у справі за №927/623/18, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже судом встановлено, що з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, в результаті якої автомобіль AUDI Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля «AUDI Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.34).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В підпункті а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18).

Сторони не надали суду доказів, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на момент ДТП.

Отже, на момент ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За нормами статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно висновку експерта №83/20 від 08.05.2020 року з визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «AUDI Q5», номерний знак НОМЕР_2 на момент дослідження визначається 55 491,55 грн (ринкова вартість автомобіля на час ДТП- 685 207,11 грн., повна вартість відновлюваного ремонту 107 985,44 грн.) (а.с.18-23).

Отже, розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 в результаті ДТП, становить 55 491,55 грн.

ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок зазначеної ДТП, 10.03.2020 року (а.с.85).

Таким чином, МТСБУ має бути сплачено потерпілому ОСОБА_1 55 491,55 грн.

Доказів виплати МТСБУ страхового відшкодування на час розгляду справи позивачу суду не надано.

Будь-яких доказів у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачі виплачували позивачу відшкодування матеріальної шкоди матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «BMW X3», номерний знак НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то відповідно підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Частиною 1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню та з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сума матеріальної шкоди у розмірі 52 043,89 грн., що становить різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням (107 985,44 55 491,55), та з МТСБУ 55491,55 грн.

Згідно із платіжним дорученням №30516525 від 30.04.2020 року (а.с. 17) ОСОБА_1 сплатив 8100 грн. ФОП ОСОБА_3 за проведення автотехнічного експортного дослідження, які також підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Також, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №83/20 від 08.05.2020 року (а.с. 32) ОСОБА_1 сплатив 2000 грн. ФОП ОСОБА_4 за визначення розміру збитку, які також підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Поштові витрати на повідомлення ОСОБА_2 про час та місце огляду транспортного засобу експертом, які сплатив позивач, становлять 354,60 грн.. що підтверджується фіскальним чеком від 17.04.2020 року (а.с.33).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача з ОСОБА_2 підлягає стягненню також сума витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 2000,00 грн., сума витрат на проведення автотехнічного експертного дослідження 8100,00 грн. та поштові витрати у сумі 354,60 грн. та

Що стосується вимог позивачка ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 50 000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна, протиправність дій відповідача ОСОБА_2 , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача ОСОБА_2 в завданні моральної шкоди, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 5 000 грн., отже вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Бальжик К.Д. надала правову допомогу позивачу, що підтверджується ордером серії ОД №515428 від 29.01.2021 року (а.с.41).

Позивач зазначає, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., в підтвердження витраченої суми, позивачем та його представником суду надано квитанцію прибуткового касового ордеру №1 від 08.01.2021 року (а.с.39).

Оскільки судові витрати у сумі 10 000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення 10 000,00 грн. з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які здійснюються між відповідачами у дольовому порядку пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_2 у розмірі 5296,93 грн. та з МТСБУ 4703,07 грн.

За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, стягує судовий збір відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 позивач є інвалідом 2 гр., загальне захворювання (а.с.36).

Відповідно до ст.ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна.

Щодо стягнення судового збору у розмірі 3253, 50 грн. суд вважає, що за правилами ст.141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється між відповідачами у дольовому порядку пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідачів в дохід держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_2 у розмірі 595,89 грн. та з МТСБУ 529,08 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 суми матеріальної шкоди у розмірі 52043,89 грн., суми витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 2000,00 грн., поштових витрат у сумі 354,60 грн., суми витрат на проведення автотехнічного експертного дослідження 8100,00 грн., суми у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5296,93 грн., та з моторного (транспортного) страхового бюро України суми у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 55 491,55 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4703,07 грн. підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83, 95,141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 625, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , моторного (транспортного) страхового бюро України, адреса місцезнаходження: 02154, м. Київ, Дніпровський район, Русанівській бульвар, 8, ЄДРПОУ 2164731, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_4 », у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 52043,89 (п`ятдесят дві тисячі сорок три гривні вісімдесят дев`ять копійок) грн., суму витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 2000,00 (дві тисячі гривень нуль копійок) грн., поштові витрати у сумі 354,60 (триста п`ятдесят чотири гривні шістдесят копійок) грн., суму витрат на проведення автотехнічного експертного дослідження 8100,00 (вісім тисяч сто гривень нуль копійок) грн., та у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 (п`ять тисяч гривень) грн.

Стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України, адреса місцезнаходження: 02154, м. Київ, Дніпровський район, Русанівській бульвар, 8, ЄДРПОУ 2164731, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_4 », у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 55 491,55 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто одна гривня 55 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_4 », витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5296,93 (п`ять тисяч двісті дев`яносто шість гривень дев`яносто три копійки) грн. та судовий збір в дохід держави у розмірі 595,89 (п`ятсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок) грн.

Стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України, адреса місцезнаходження: 02154, м. Київ, Дніпровський район, Русанівській бульвар, 8, ЄДРПОУ 2164731, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_4 », витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4703,07 (чотири тисячі сімсот три гривні сім копійок) грн. та судовий збір в дохід держави у розмірі 529,08 (п`ятсот двадцять дев`ять гривень вісім копійок) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко