Справа № 202/5227/20
Провадження № 2-о/202/2/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., присяжних Александрова О.М., Кісенко Н.В., за участю секретаря судового засідання Терещук Л.І., Ларіної К.А., Варави А.В., заявника ОСОБА_1 , її представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні за правилами окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де знайшов роботу та став постійно мешкати. Її мати ОСОБА_4 проживала окремо від батька в м. Дніпропетровську. 02 вересня 1998 року шлюб між батьками був розірваний. Батько періодично приїздив. З 2003 року він перестав виходити на зв`язок, до України не приїжджав, на телефонні дзвінки не відповідав.

З метою встановлення його місцезнаходження вона зверталася до органів внутрішніх справ, однак проведеними заходами знайти ОСОБА_3 не вдалося.

За результатами розгляду її звернення Дніпровським РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було повідомлено, що місцезнаходження ОСОБА_3 на території України не виявлено. Станом на 02 червня 2003 року ОСОБА_3 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

14 листопада 2019 року нею до Міністерства внутрішніх справ Росії по Талдомському району направлено заяву про розшук батька.

Згідно з листом Відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Талдомському району ГУ МВС Росії по Московській області проведеною перевіркою було встановлено, що по облікам РАЦС м. Талдома ОСОБА_3 серед померлих, змінивших прізвище, таких, що реєстрували чи розривали шлюб, не значиться. По федеральним облікам МВС Росії, ГУ МВС Росії по Московській області і ВМВС Росії по Талдомському району ОСОБА_3 не значиться.

Відповідно до відповіді керівника територіального відділення Вербілки Адміністрації Талдомського міського округу 1-го Дзержинського провулку в селищі Вербілки Талдомського району не було, він не перейменований на іншу назву. По облікам Федеральної міграційної служби паспорт громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 не отримував, зареєстрованим на території Російської Федерації не значиться.

Таким чином, установити місцезнаходження ОСОБА_3 на території України чи Російської Федерації не виявилося можливим.

За час проживання в м. Дніпропетровську ОСОБА_3 збудував будинок по АДРЕСА_2 , який оформив на своє ім`я. Наразі вона мешкає в цьому будинку зі своєю сім`єю. Без участі ОСОБА_3 не має можливості переукласти договори щодо обслуговування будинку, провести його реконструкцію, змінити опалення та водопостачання. Крім того, без участі ОСОБА_3 як власника земельної ділянки вона не може збудувати на ній жодної будівлі.

Звертає увагу, що останнє повідомлення від ОСОБА_3 надійшло в червні 2003 року, коли він надіслав лист з нотаріально посвідченою довіреністю та проханням оформити на його ім`я належний йому будинок по АДРЕСА_2 . З того часу звісток від нього не надходило.

За цих підстав заявник просить визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 2003 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Грицай В.О. заяву підтримали та наполягали на визнанні ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що її батьку ОСОБА_3 належить будинок по АДРЕСА_2 . В 1980-х роках батько поїхав до м. Москви. Відомо, що він проживав десь у пригороді, винаймав житло, займався торгівлею. Де саме мешкав ОСОБА_3 не пам`ятає. Останній раз спілкувалася з батьком по телефону в 2003 році. Батько вислав довіреність на її ім`я.

Заінтересована особа - Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що з 1985 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 . Проживають по АДРЕСА_2 . Батька дружини - ОСОБА_3 бачив 5-6 разів, коли він бував у них проїздом. Відомо, що він мешкав десь у Підмосков`ї . З 2003 року немає про нього відомостей.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Солнцевського району Курської області.

Шлюб між ОСОБА_3 та матір`ю заявника - ОСОБА_4 був розірваний 02 вересня 1998 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 23 листопада 1959 року ОСОБА_3 була надана земельна ділянка по АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності від 15 листопада 2000 року ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно з записами у домовій книзі ОСОБА_3 був зареєстрований у вказаному будинку з 1976 року. Знятий з реєстрації у 30.01.1979 році. При цьому у домовій книзі зазначено про його вибуття до м. Сімферополя.

Згідно з листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 на обліку як одержувач пенсії не перебуває, в базі даних призначених пенсій по Дніпропетровській області не значиться.

Згідно з наданою заявником копією довіреності від імені ОСОБА_3 , посвідченої 02.06.2003 року нотаріусом м. Москви, місцем його проживання зазначеного адресу: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, згідно з наданою заявником копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 22 листопада 2019 року, винесеної виконуючим обов`язки дізнавача ВМВС Росії по Талдомському району, по облікам РАЦС м. Талдома ОСОБА_3 серед померлих, змінивших прізвище, таких, що реєстрували чи розривали шлюб, не значиться. По федеральним облікам МВС Росії, ГУ МВС Росії по Московській області та ВМВС Росії по Талдомському району ОСОБА_3 не значиться. Відповідно до відповіді керівника територіального відділення Вербілки Адміністрації Талдомського міського округу 1-го Дзержинського провулку в селищі Вербілки Талдомського району немає і не було перейменовано на іншу назву. По облікам Федеральної міграційної служби паспорт громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 не отримував, зареєстрованим на території Російської Федерації не значиться.

Розглядаючи вимоги заявника про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, суд виходить із положень статті 43 ЦК України, відповідно до якої фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Отже, безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Тобто суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови, якщо протягом одного року вона відсутня в місці свого постійного проживання та немає відомостей про місце її перебування.

При цьому статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних доказів щодо місця постійного проживання ОСОБА_3 .

Так, суд ураховує, що відповідно до свідоцтва про право власності від 15 листопада 2000 року ОСОБА_3 хоча й є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , між тим згідно з поясненнями заявника та свідка за вказаною адресою приблизно сорок років не проживає. Згідно з домовою книгою у 1979 році його було знято з реєстрації за вказаною адресою. Одержувачем пенсії та інших соціальних виплат у Дніпропетровській області ОСОБА_3 не значиться.

Заявляючи вимоги про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, заявник посилається на те, що він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації та з 2003 року відомостей про нього немає.

При чому згідно з наданою заявником копією нотаріально посвідченої довіреності від імені ОСОБА_3 місцем його проживання зазначено адресу: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, відповідно до долученої заявницею копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 22 листопада 2019 року, винесеної виконуючим обов`язки дізнавача ВМВС Росії по Талдомському району, по федеральним облікам МВС Росії, ГУ МВС Росії по Московській області та ВМВС Росії по Талдомському району ОСОБА_3 не значиться. Крім того, 1-го Дзержинського провулку в селищі Вербілки Талдомського району немає і його не було перейменовано на іншу назву. По облікам Федеральної міграційної служби ОСОБА_3 зареєстрованим на території Російської Федерації не значиться.

Отже, у справі немає достовірних даних щодо останнього місця проживання ОСОБА_3 , а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність відомостей про нього.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 293, 308 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Марченко Н.Ю.

Присяжні: Александров О.М.

Кісенко Н.В.