Справа № 199/8260/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді - Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання - Мажарі К.Р.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_5,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , який в обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що 15 січня 2021 року на мосту №6 в районі електроопори №141 в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 . Посилаючись на те, що внаслідок пошкодження його авто позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилась у важких психологічних стражданнях щодо неможливості протягом тривалого часу користуватись цим автомобілем, необхідності за допомогою представника здійснювати заходи щодо захисту своїх прав шляхом звернення до органів поліції, страхової компанії, суду, що забрало багато часу, порушило звичайний уклад життя позивача, автомобіль був дорогим для позивача як пам`ять про світле минуле, позивач просив суд стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено представнику позивача у задоволенні його клопотання про об`єднання цивільних справ в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у позові підстав, посилався на фактичне знищення внаслідок ДТП автомобіля позивача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, правом на подання відзиву не скористався, вказав, що підстав для стягнення з нього моральної шкоди немає, оскільки позивач фактично продав авто за довіреністю іншій особі.

Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2021 року сталася ДТП. Так, у вказаний день о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Дачія Соленза» д.н.з. НОМЕР_2 стані алкогольного сп`яніння, рухався по Амурському мосту з боку пл. Старомостова в напрямку вул. Каруни в м. Дніпро, де в порушення п.2.9 «а», п.11.4 Правил дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, не зважаючи на заборону, на дорозі з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого в районі е/о №140 скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному йому напрямку на його смугу руху. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2101» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року у справі №199/1961/21 (провадження №1-кп/199/388/21), яким ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, із призначенням покарання та звільнення від відбування основного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням та покладенням на нього на строк випробування певних обов`язків. Вказаний вирок ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, окрім як в частині вирішення цивільних позовів, залишено без змін. Таким чином, викладені у вироку фактичні обставини ДТП та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню.

Належність автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності позивачу як на момент вищевказаної ДТП, так і на теперішній час підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також копією нотаріально посвідченої довіреності.

Також судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, а також з матеріалів справи, зокрема наданої стороною позивача в судовому засіданні копії довіреності позивача на ім`я ОСОБА_3 , встановлено, що внаслідок похилого віку позивача (на момент ДТП 76 повний років) останній належний йому автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 за призначенням не використовував, натомість таким авто користувались на законній підставі іншій особи, зокрема керував цим авто в момент ДТП ОСОБА_3 .

Окрім того, стороною позивача не подано суду доказів щодо суттєвості пошкодження «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП від 15 січня 2021 року, які, зокрема, дозволяли б підтвердити висловлені представником позивача в судовому засіданні твердження про фактичне знищення зазначеного транспортного засобу внаслідок неможливості або економічної недоцільності його відновлювального ремонту.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями ЦК України.

Так відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норми ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Разом з тим на даний час відповідного спеціального закону, до якого відсилає бланкетна норма ст.1177 ЦК України, немає, суд приходить до висновку, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню загальні правила цивільної відповідальності за завдання шкоди фізичній особі в рамках деліктних правовідносин.

Так, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Нормою ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову, однак частково. Свою правову позицію суд мотивує наступним.

Аналіз положень ст.11, 23, 1167, 1188 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди (наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи); протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Виключенням є передбачені ч.2 ст.1167 ЦК України випадки, коли моральна шкода відшкодовується незалежно від вини її заподіювача. Необхідним, зокрема, є з`ясування, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому при визначені розміру компенсації моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 жовтня 2019 року по справі №148/2109/17, від 04 березня 2020 року по справі №641/3547/17, від 22 липня 2020 року №520/11029/14-ц, від 10 лютого 2021 року по справі №199/6521/19, від 29 вересня 2021 року по справі №757/33629/19-ц.

Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній справі, то в суду не викликає сумнівів дійсність завдання позивачу відповідачем внаслідок вчинення останнім кримінального правопорушення моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження його майна - автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , що мало місце в результаті ДТП від 15 січня 2021 року, яка сталася з вини відповідача. Разом з тим стороною позивача суду не надані достатні докази, що об`єктивно свідчили б про заподіяння позивачу такої моральної шкоди і настання таких суттєвих негативних наслідків саме для його психологічного стану, які б дозволяли обґрунтувати заявлений в позові грошовий розмір моральної шкоди. Крім того, позивачем не подано доказів заявленого факту знищення зазначеного автомобіля за наслідками ДТП, зокрема за ознакою неможливості та/або економічної недоцільності відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, відсутні і докази, які б дозволяли візуально встановити суттєвість та обсяг отриманих механічних пошкоджень автомобіля позивача. Більш того, в ході розгляду справи встановлено, що позивач фактично не користувався своїм транспортним засобом в тому числі і на момент ДТП, зокрема з огляду на свій вік, а тому твердження сторони позивача, що моральна шкода полягає у неможливості використання авто позивачем за призначенням не знайшли свого підтвердження. З урахуванням викладеного суд, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню - шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2500 гривень.

При вирішенні справи суд також враховує, що оскільки позивачем пред`явлено вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодження його транспортного засобу (майна) в ДТП, то за змістом ст.ст.23, 26-1, 27 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасником та зобов`язаним суб`єктом спірних правовідносин не може виступати страховик відповідача, оскільки страховик винного в ДТП водія має обов`язок з відшкодування моральної шкоди потерпілій особи лише, якщо така моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а не майна як у даній справі.

Не приймає суд до уваги як підстави для відмови у задоволенні позову заперечення відповідача, оскільки останні не спростовуються наведених вище висновків та правових позицій суду, а також фактично є бездоказовими, а тому можуть бути оцінені судом лише як припущення, на яких суд у відповідності до ст.81 ч.6 ЦПК України не може ґрунтувати своє рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормами ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, а також несплату таких витрат позивачем при зверненні із позовом, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 227 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 23, 1167, 1177, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, 2500 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 227 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16 лютого 2022 року.

Суддя А.М. Авраменко