Справа № 352/585/21
Провадження № 22-ц/4808/311/22
Головуючий у 1 інстанції СТРУТИНСЬКИЙ Р. Р.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта адвоката Капака В.М., позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Марущака В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Капака Віталія Михайловича на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Струтинським Р.Р. 08 грудня 2021 року в м. Тисмениця Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 17 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дід відповідача по справі ОСОБА_3 16.03.2020 року на її користь склав заповіт, згідно якого належний йому гараж № НОМЕР_1 , що розташований в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Як спадкоємець за заповітом, вона звернулася до приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Колтуна Б.М. 16 березня 2021 року по спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тому нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини та 17 березня 2021р. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Вважає, що строк, який вона пропустила для прийняття спадщини, є не значним. Їй не було відомо про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4 , нотаріус не повідомляв їй про відкриття спадщини, а про смерть спадкодавця їй стало відомо після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тому вона виходячи із принципу юридичної визначеності, пропорційності, справедливості та свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права вважає, що з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин просила суд визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.1-5).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці з часу набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.131-141).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального права.

Вказує, що зазначення спадкоємцем причини пропуску-незнання про смерть заповідача без наведення інших об`єктивних обставин, які у сукупності взаємопов`язані із такою причиною, не дає підстав для безумовного поновлення такого строку.

При вирішенні даної справи слід врахувати що 16 березня 2020 року позивач знала про складання на неї заповіту, була обізнана про складений на її користь заповіту, відповідно, звертаючись до суду із позовом позивач мала навести об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначає, що нездійснення державним нотаріусом виклику спадкодавця за заповітом за встановлених обставин цієї справи не впливає на правильність висновків нотаріуса про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зміст позову свідчить, що позивач була обізнана про складання заповіту, відповідно не мала об`єктивних перешкод ля подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення,яким у задоволенні позову відмовити (а.с.147-148).

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Після відкриття спадщини а ні відповідачем, а ні нотаріусом, а ні органом місцевого самоврядування не вчиняли дій щодо розшуку і повідомлення її спадкоємця за заповітом, про відкриття та строки прийняття спадщини.

При вирішенні даного спору місцевий суд правильно виходив із того,що пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, лише 10 днів, тому позбавлення його у праві спадкування за заповітом буде непропорційним і суперечитиме принципу свободи заповіту та не буде співмірним в законних очікуваннях успадкувати нерухоме майно після померлого ОСОБА_4 .

Зазначає, що відповідач був проінформований про її місце проживання, мав можливість повідомити цю інформацію нотаріусу при відкритті спадкової справи. Більше того, відповідач не повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців за заповітом.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Капака В.М., позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Марущака В.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належало нерухоме майно.

17 листопада 2006 року ОСОБА_4 складав заповіт на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.51)

23 січня 2010 року ОСОБА_4 склав новий заповіт, який було засвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Торос Т.А, внесеного в реєстр за №26 (а.с. 53 ).

Із заповіту вбачається, що ОСОБА_4 після його смерті, належні останньому квартиру АДРЕСА_2 та гараж № НОМЕР_2 , загальною площею 21,5 кв.м., що знаходиться на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 по цій адресі заповів ОСОБА_6 . Належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,55 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, урочище «Лази», земельну ділянку площею 0,1755 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в селі Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області, масив « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належний йому вклад з відсотками, що знаходиться в «Райффайзен Банк Аваль» згідно договору №2 від 25.10.2006 року, та належні йому вклад з відсотками, що знаходиться у ВАТ «Кредитпромбанк»; належний йому на праві власності легковий автомобіль марки MITSUBISHI Pejero, 2006 року випуску, що зареєстрований 1-им МРВ ДАІ м. Івано-Франківськ, належну йому двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 та гараж № НОМЕР_3 , загальною площею 0,18 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_4 заповів ОСОБА_2 . Раніше складений заповіт, що був засвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Торос Т.А. 17.11.2006р., №Д2-1179 17 скасував.

14 вересня 2016 року ОСОБА_4 склав заповіт, який було засвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Ковальчук Л.Б., внесеного в реєстр за №7847.

Із заповіту вбачається, що заповідач, після його смерті, квартиру АДРЕСА_2 , земельну ділянку, що знаходиться в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, урочище «Лази», кадастровий номер 181960189 заповів ОСОБА_2 . Належний спадкодавцю гараж № НОМЕР_1 , що розташований в АДРЕСА_1 , земельну ділянку, розташовану в садовому товаристві «Діброва» в с.Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер :06:001:0036 заповів ОСОБА_7 (а.с.52)

16 березня 2020 року ОСОБА_4 склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Угриновською Ю.М., внесеного в реєстр за №187 (а.с.102). Із заповіту встановлено, що ОСОБА_4 після його смерті, належний останньому гараж № НОМЕР_1 , що розташований в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 травня 2020 року ОСОБА_4 склав заповіт, який було засвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Розкошинською Л.В., внесеного в реєстр за №267 (а.с.63). Зі змісту заповіту ОСОБА_4 після його смерті, земельну ділянку площею 0,0603 га, кадастровий номер :06:001:0036 та садовий будинок, розташований на ній, що знаходяться в селі Марківці, Тисменицького району Івано-Франківської області заповів ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 07.09.2020 року серії НОМЕР_4 , отже шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 07 березня 2021 року (а.с.7 ).

З оглянутої судом копії спадкової справи після померлого ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу 19.09.2020 року за заявою відповідача ОСОБА_2 заведено спадкову справу, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.55-59).

19 вересня 2020 р. ОСОБА_2 подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після померлого заповідача згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 14.09.2016 року. Вказав перелік спадкового майна, яке він приймає у тому числі приміщення гаражу № НОМЕР_1 , що розташований в АДРЕСА_1 . В заяві про прийняття спадщини від 19.09.2020 року зазначено, що інших спадкоємців за законом чи заповітом, а також одного з подружжя, який пережив, немає (а.с.44).

19.09.2020 року мати відповідача по справі (невістка померлого) ОСОБА_7 подала до нотаріуса заяву про відмову від спадщини по заповіту посвідченого в її користь спадкодавцем ОСОБА_4 14.09.2016р. Із заяви вбачається, що ОСОБА_7 від спадщини відмовилася в користь свого сина ОСОБА_2 (онука померлого) (а.с.45).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (55-59) від 19.09.2020 року вбачається, що заповіти від 17.11.2006 р., 14.09.2016 р., 16.03.2020 р. та від 21.05.2020 р. чинні і занесені до спадкового реєстру.

В матеріалах спадкової справи, заведеної нотаріусом після померлого ОСОБА_4 відсутні запити нотаріуса Колтуна Б.М. до інших нотаріусів про витребування копій заповітів складених ОСОБА_4 , відсутня інформація про розшук інших спадкоємців за заповітом чи законом та про їх повідомлення про порядок і строки прийняття спадщини.

Згідно довідки Угринівської сільської ради №307, виданої 17.03.2021 р. на ім`я позивачки та довідки від 14.09.2020 р. №1285, виданої на ім`я відповідача, вбачається, що померлий заповідач був постійним жителем села Угринів Івано-Франківської області та проживав в АДРЕСА_5 . На час смерті проживав один (а.с.64).

Як вбачається із долученої до матеріалів справи переписки між позивачкою та відповідачем, останній 15.03.2021 р. повідомив позивачку про те, що їй слід звернутися до нотаріуса ОСОБА_9 та вказав його номер телефону (а.с.118).

Із матеріалів спадкової справи також вбачається, що позивачка до нотаріальної контори звернулася 16 березня 2021 року, а спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк для подачі заяви про прийняття спадщини сплив 07.03.2021 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.03.2021р. приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Колтун Б.М. відмовив позивачці у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини (а.с.103).

Встановлено, що на час розгляду даного позову, заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_4 16 березня 2020 року на користь ОСОБА_1 , не оспорено та він є чинним.

02 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального суду із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 14.09.2016 року по реєстру №7847 (а.с.86).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення.

Відповідно до пунктів 2.3 та 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, на нотаріуса при заведенні спадкової справи покладається обов`язок перевірити за даними спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що нотаріусом не вчинено усіх необхідних дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, не здійснено виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Неповідомлення нотаріусом спадкоємця про відкриття спадщини, невчинення дій щодо його виклику, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, на що посилається сторона у справі, є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини у випадку спадкування за заповітом, з огляду на можливу необізнаність спадкоємця заповіту про його наявність (Постанова КЦС ВС від 26.11.2021 у справі № 371/1142/19).

Встановивши, що ОСОБА_1 , була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, враховуючи виявлення волі заповідача та незначний пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Капака Віталія Михайловича залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 11 березня 2022 року.