233 № 233/265/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Штреккер В.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Байгуш Олексій Юрійович, до Дружківської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2021 року позивач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Байгуш О.Ю., звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Дружківської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовувала наступними обставинами.

Позивач ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все його майно, у тому числі право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружківський» розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району на сьогодні Дружківської територіальної громади Краматорського району Донецької області. За життя його брат сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив. З метою підтвердження отримання за життя ОСОБА_3 сертифікату на земельну частку (пай), був направлений адвокатський запит до відділу №2 управління у Краматорському районі головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, на який отримано лист про те, що у 1996 році гр. ОСОБА_3 дійсно отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Дружківський» Костянтинівського району, серії ДН №0173935, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1996 року за №5119, розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 29 травня 1996 року №291, про що свідчить його особистий підпис. Крім, того у вказаному листі повідомлено, що розмір земельної частки (паю) збільшився на підставі розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 04.09.2000 року №404 та вартість сільськогосподарських угідь земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0173935 по колишньому КСП «Дружківський» Костянтинівського району Донецької області розміром 4,86 умовних кадастрових гектар складає 144379 грн. 43 коп. Померлий ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але у зв`язку з перенесеною операцією щодо ампутацій ноги потребував стороннього догляду, а тому починаючі з 2015 року і аж до 02.08.2019 року дня своєї смерті постійно мешкав разом з Позивачем - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто з вказаного часу Позивач став доглядати за ним та здійснив його поховання.

Оскільки інших спадкоємців у померлого немає, то Позивач з метою отримати спадщину з відповідною заявою звернувся до другої Костянтинівського державної нотаріальної контори, на яку 25.01.2022 р. отримав лист про те, що йому слід встановити у судовому порядку факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також факт належності спадкодавцю права на земельну частку (пай), так як документів на підтвердження цих факті Позивачем до нотаріальної контори надано не було.

Тому просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружківський», розміром 4,86 умовних кадастрових гектар, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (на сьогодні Дружківської територіальної громади Краматорського району Донецької області), що належало померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0173935, виданого на підставі розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 29 травня 1996 року №291, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5119 від 18.12.1996 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити.

Представник відповідача Дружківської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заперечень з приводу заявлених вимог не заявив, тобто фактично визнав заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_3 що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження ОСОБА_3 №7 від 23.12.2021 року. Згідно наведених документів про народження їх батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у м. Дружківка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все його майно, у тому числі право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружківський» розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району на сьогодні Дружківської територіальної громади Краматорського району Донецької області.

За життя ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив.

Згідно листа відділу №2 управління у Краматорському районі головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06.12.2021 року №0-5-0.132-801/31-21 у 1996 році гр. ОСОБА_3 дійсно отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Дружківський» Костянтинівського району, серії ДН №0173935, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.12.1996 року за №5119, розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 29 травня 1996 року №291, про що свідчить його особистий підпис.

Крім, того у вказаному листі повідомлено, що розмір земельної частки (паю) збільшився на підставі розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 04.09.2000 року №404 та вартість сільськогосподарських угідь земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0173935 по колишньому КСП «Дружківський» Костянтинівського району Донецької області розміром 4,86 умовних кадастрових гектар складає 144379 грн. 43 коп..

Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України Позивач - ОСОБА_2 має право на спадкування за законом в другу чергу, як рідний брат померлого - ОСОБА_3 .

Оскільки інших спадкоємців у померлого немає, то Позивач з метою отримати спадщину з відповідною заявою звернувся до другої Костянтинівського державної нотаріальної контори, на яку 25.01.2022 р. отримав лист про те, що йому слід встановити у судовому порядку факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також факт належності спадкодавцю права на земельну частку (пай), так як документів на підтвердження цих факті Позивачем до нотаріальної контори надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Так, померлий ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але у зв`язку з перенесеною операцією щодо ампутацій ноги потребував стороннього догляду, а тому починаючі з 2015 року і аж до 02.08.2019 року дня своєї смерті постійно мешкав разом з Позивачем - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто з вказаного часу Позивач став доглядати за ним та здійснив його поховання, що підтверджується копією виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією №052061 від та акту дільничної комісії від 19.08.2020 року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року зазначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року по справі № 205/2102/19-ц колегія суддів вказала, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Аналіз вищевказаних норм права та висновків ВСУ та ВС свідчить про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Від встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залежить виникнення у Позивача майнових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті його брата - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, та громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай). Право спадкоємців на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Аналіз вищезазначених норм права та висновків ВСУ свідчить про те, що до Позивача ОСОБА_2 як спадкоємця перейшли усі права, які належали за життя спадкодавцю ОСОБА_3 , у тому числі право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружківський» та у зв`язку з тим, що Позивач оформити вищезазначену спадщину у нотаріальної конторі не може, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) був втрачений, а тому єдиним правовим способом поновлення його порушеного права, є також визнання судом за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10-13,76-81, 141, ч.3 ст.200, 259,263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), від імені та в інтересах якого діє адвокат Байгуш Олексій Юрійович (місце здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_3 ), до Дружківської міської ради (юридична адреса: Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 16) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружківський», розміром 4,86 умовних кадастрових гектар, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (на сьогодні Дружківської територіальної громади Краматорського району Донецької області), що належало померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0173935, виданого на підставі розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 29 травня 1996 року №291, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5119 від 18.12.1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті 22 лютого 2022 року, виготовлення повного тексту рішення відкласти на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 04 березня 2022 року.

Суддя