Справа № 510/355/21
Провадження № 2/510/307/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.04.22 року Ренійський районний суд Одеської області У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іванової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2018 року сторони досягли згоди, що позивач позичає відповідачу у борг 10000 грн. з кінцевим терміном повернення до 01 жовтня 2020 року. На підтвердження досягнутої згоди, відповідач 25 червня 2018 року склав розписку про позичення йому позивачем у борг 10000 грн. з визначеним кінцевим терміном повернення до 01 жовтня 2020 року. Однак, в порушення укладеної між сторонами угоди, відповідач своїх зобов`язань не виконав, не повернув позичені кошти у встановлений строк. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача спірні грошові кошти з врахуванням нарахованих 3 % річних, пені та інфляційних витрат. Окрім задоволення позовних вимог позивач також просив присудити на свою користь судові витрати на оплату судового збору.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Варламов М.М. направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорта ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2010р. Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області; копія паспорта ОСОБА_2 , серія НОМЕР_2 , виданий 02 серпня 2014р. Ренійським РС ГУ ДМС України в Одеській області; оригінал розписки від 25 червня 2018р.; витяг про розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат з суми боргу 10000 грн. з 01.10.2020р. по 17.02.2021р.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що між сторонами 25.06.2018 року укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн., а останній зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.10.2020 року.

Факт укладення договору, передачі грошових коштів підтверджуються розпискою від 25.06.2018 року.

На час вирішення спору зобов`язання за договором в частині повернення грошей відповідачем не виконано.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладений в простій письмовій формі, що не суперечить вимогам закону.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Обов`язкове нотаріальне посвідчення договору законом не передбачено.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Факт укладення договору позики, складання, підписання тексту розписки, фактичного отримання грошей, розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідачем не спростований, контр-розрахунок не наданий.

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання, що регламентовано ст. 623 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, що регламентовано ст. 549 ЦК України.

Статтею 551 ЦК України визначено, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З урахуванням невиконаних відповідачем у встановлений в договорі позики від 25.06.2018 року строк своїх зобов`язань, суд вважає, що позивач набув право на стягнення сум встановлених ст.ст. 549, 625 ЦК України.

Так, суд погоджується із доводами позивача викладеними у позовній заяві про фактичне порушення його прав. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та доведеними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з сплати судового збору у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 549, 525, 526, 530, 551, 612, 623, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 ) суму заборгованості у розмірі 11032 (одинадцять тисяч тридцять дві) грн. 11 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 ) витрати з сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Костянтин СОРОКІН