ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/228/22 Справа № 210/5090/21 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року, яке ухвалене суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»)про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період з 14.04.2003 року по 24.11.2020 рік працював на посаді машиніста бульдозера ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».Працюючи в шкідливих умовах отримав професійне захворювання вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом ускладнення гіпертонічної хвороби 2 стадії, ступінь 2, гіпертензивне серце, ІХС: дифузійний кардіосклероз. СН 1 ст., ризик 3, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7), вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больвим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість справа 1 ступеня (з легким зниженням слуху), зліва другого ступеня (з помірним зниженням слуху).

Висновком МСЕК від 12.08.2021 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності первинно з переглядом 01.08.2022 року. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування.

Таким чином, в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне житті. Змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Порушено звичний спосіб життя, наслідки професійного захворювання вимагають додаткових зусиль для організації його життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя.

Розмір моральної шкоди, оцінює в 180 000 грн., яку просить стягнути з відповідача без урахування утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я 160 000, 00 грн. без урахування утримання податків, зборів та інших платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , сплачені витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 3300,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1600, 00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу.

Судом не враховано, що загальний стаж позивача за професією становить 33 роки, із яких позивач працював на підприємстві відповідача лише 17 років, інший час позивач працював на ПАТ «ПівдГЗК», яке не було включено до профмаршруту позивача.

Позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди саме відповідачем, визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з копії трудової книжки, що позивач ОСОБА_1 з 14.04.2003 року по 24.11.2020 року працював на посаді машиніста бульдозера ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 19-25).

Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), складаної начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Бондаренко О.В. від 27.01.2021 року вих. № 82/4.6-9, на робочому місці машиніста бульдозера автотранспортного управління умови праці ОСОБА_1 згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженого Наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248, загальна оцінка умов праці відносить до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; по вмісту аерозолів переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; по рівню шуму до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; по рівню вібрації до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по показникам мікроклімату до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі». (а.с.28-30)

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, складеним ДУ «Українським Науково-дослідним інститутом промислової медицини» від 10.06.2021 року №1101, ОСОБА_1 установлені такі професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом ускладнення гіпертонічної хвороби 2 стадії, ступінь 2, гіпертензивне серце, ІХС: дифузійний кардіосклероз. СН 1 ст., ризик 3, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7), вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больвим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість справа 1 ступеня (з легким зниженням слуху), зліва другого ступеня (з помірним зниженням слуху). ( а.с. 11-12)

Відповідно до Акту №16 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.07.2021 року встановлено, що позивач отримав професійне захворювання - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом ускладнення гіпертонічної хвороби 2 стадії, ступінь 2, гіпертензивне серце, ІХС: дифузійний кардіосклероз. СН 1 ст., ризик 3, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7), вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больвим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість справа 1 ступеня (з легким зниженням слуху), зліва другого ступеня (з помірним зниженням слуху).

В п. 18 зазанчено, що причинами виникнення професійного захворювання є загальна вібрація, шум. Загальна вібрація: еквівалентний рівень складав від 66 дБ при нормативному значенні 59 дБ, що на 7 дБ перевищує допустимий рівень, згідно ДСН. 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Шум: «фактичний рівень шуму склав від 82 до 84 дБА при нормі 80 дБА. Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий рівень на 2-4 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». (а.с. 4-8)

Висновком МСЕК від12.08.2021 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності (50% вібраційна хвороба, 10 % туговухість) та третя група інвалідності з наступним переоглядом 01.08.2022 року. (а.с.9)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивачки моральну шкоду у зв`язку з отриманим нею на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно п. 18 Акту № 18 причиною виникнення професійного захворювання позивача є - загальна вібрація, шум. Загальна вібрація: еквівалентний рівень складав від 66 дБ при нормативному значенні 59 дБ, що на 7 дБ перевищує допустимий рівень, згідно ДСН. 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Шум: «фактичний рівень шуму склав від 82 до 84 дБА при нормі 80 дБА. Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий рівень на 2-4 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». (а.с. 4-8)

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також й з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивача у зв`язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Так, позивач переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від ньогододаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок багаторічної роботи в шкідливий умовах праці, з них на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач працював 17 років, не заслуговують на увагу, оскільки стаж роботи позивача за професією становив 33 роки, з яких 17 років позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів саме на підприємстві відповідача. В Акті розслідування причин виникнення професійного захворювання та інформаційної довідки, відсутні дані про наявність шкідливих факторів та вини ПрАТ «ПівдГЗК» .

Посилання представника відповідача ПАТ «Арселормітта Кривий Ріг» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» протягом 17 років, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 60 %, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та взагалі можливість такого відновлення, враховуючи сильний фізичний біль, обумовлений важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічного дискомфорту, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, як позивачки, так і відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: