Справа № 459/2918/21
Провадження № 2/459/959/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 березня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М. В.

з участю секретаря Горощук А. О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої адміністративним правопорушенням

У С Т А Н О В И В:

15.09.2021 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 19 200 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, а також 3000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 17.05.2021 року о 16:00 год. разом зі своєю сім`єю на власному автомобілі марки «Mercedes-Benz 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , він прибув до свого тестя ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При виїзді автомобіля від домоволодіння, упевнившись в безпечності руху, почав виїзд на дорогу, та відчув сильний удар в нижню передню частину автомобіля, внаслідок чого було пошкодженого автомобіль. Причиною даного пошкодження стали вкопані в землю дві залізничні рейки, одна з яких виступала із трави на 30-40 см. Позивачем була демонтована одна із таких рейок з метою недопущення повторного пошкодження транспорту ним чи іншими особами. 18.05.2021 відповідач зателефонував тестю позивача ОСОБА_4 та звинуватив позивача у крадіжці рейки, вказав, що відповідач особисто її встановив з метою недопущення руху транспортних засобів. Позивач прибув за місце пошкодження автомобіля, щоб дати свої пояснення працівникам поліції. Працівники поліції 18.05.2021 прибули на місце події, однак не оглянули пошкоджений автомобіль та не з`ясували причини пошкодження. 21.05.2021 позивачем була подана письмова заява до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області, в якій він просив притягнути до адміністративної відповідальності відповідача за неправомірне встановлення залізничної рейки. За результатами поданої заяви було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо відповідача за порушення ним ст. 139 КУпАП. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 26.08.2021 відповідача було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 19 200,00 грн, на підтвердження чого позивачем додано до позову акт виконаних робіт. Тому, просив стягнути вказану вартість відновлювального ремонту. Крім цього, просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2300 грн.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22.09.2021 дана позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

28.09.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та у якій також були змінені позовні вимоги. В даній заяві позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля в розмірі 19200 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 2300 грн. Вимог про стягнення моральної шкоди позивач не заявляв.

29.09.2021 у дані справі було відкрито строщене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи на 04.11.2021, який було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 30.11.2021 судове засідання по справі не відбулося у зв`язку із аварійним відключенням електропостачання. 17.12.2021 заслухано пояснення позивача та його представника та оголошено перерву до 25.01.2022; 25.01.2022 перерва була продовжена до 21.02.2022, а в подальшому до 22.03.2022 за клопотанням представника позивача.

22.03.2022 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, а також відповідачем не було подано відзиву на позов. Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 30.11.2021 відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Як вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправленняна 17.12.2021, 25.01.2022, 21.02.2022, 22.03.2022 останні повернулися із відміткою про відсутність адресата.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений належним чином.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, а також пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а. с. 12).

17.05.2021р. позивачем було вчинено наїзд на створену відповідачем металеву перешкоду (рельсу), внаслідок чого автомобіль позивача було пошкоджено.

Дані обставини підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивач є його батьком. В травні 2021 року вони, виїжджаючи з домоволодіння його дідуся на батьковому автомобілі, відчули удар, а коли вийшли подивитися що сталося, то побачили, що автомобіль наїхав на перешкоду, а саме на рейку, яка була вкопана в землю. Внаслідок цього автомобіль отримав значні пошкодження. Даної рейки видно не було через високу траву. Потім вони з батьком викопали цю рейку, щоб запобігти іншим таким аварійним ситуаціям. Відповідача на місці події не було, свідок стверджував, що вони кликали відповідача, однак той не вийшов. Також свідок зауважив, що вони з батьком викликали працівників поліції, останні на виклик приїхали, проте протокол не склали.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що позивач є його зятем. В травні 2021 позивач пошкодив свій автомобіль до рейки, яку встановив його сусід відповідач по справі. Останнього неодноразово просили забрати ці рейки, щоб не допустити наїзду на них, але він не зважав на це. Відповідач добровільно не бажав відшкодовувати збитки, завдані позивачу. Підтвердив факт того, що на місце події приїжджали працівники поліції, проте протоколу складено не було. Також повідомив, що на даний час із сусідом (відповідачем) не спілкується.

Крім того, позивачем було долучено фотодокази пошкодження належного йому автомобіля, з яких вбачається, що пошкодження отримала нижня передня частина автомобіля (а.с. 70-74).

21.05.2021 позивач звернувся із письмовою пропозицією до відповідача щодо добровільного відшкодування збитків, завданих пошкодженням його автомобіля (а. с. 6). Проте, відповіді на таку не отримав.

Окрім цього, 21.05.2021 позивачем було подано заяву до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області, в якій він просив притягнути до адміністративної відповідальності відповідача за неправомірне встановлення залізничної рейки. В даній заяві він також просив провести огляд пошкодженого автомобіля (а. с.8).

У відповідності до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 26.08.2021 ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він за адресою: АДРЕСА_2 самовільно встановив металевий стовп (рельсу) на узбіччі проїзної частини напроти житлового будинку, що створило перешкоду для дорожнього руху, чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України (а. с.37).

Ці обставини в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у встановленні металевої перешкоди на узбіччі проїзної частини напроти житлового будинку, що по АДРЕСА_2 в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

З матеріалів справи видно, що позивачем було проведено ремонт пошкодженого автомобіля та оплачено вартість таких робіт.

Так, згідно з актом виконаних робіт відновлювального ремонту автомобіля №55 від 26.05.2021, складеного ФОП ОСОБА_6 вартість відновлювального автомобіля «Mercedes-Benz 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 19200,00 грн. (вартість виконаних робіт склала 3300,00 грн, вартість запчастин 15900,00 грн) (а. с.11).

При прийнятті рішення суд керується наступними правовими нормами.

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КУпАП відповідальність настає за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Судом встановлено, що відповідачем було неправомірно встановлено металевий стовп (рельсу) на узбіччі проїжджої частини напроти житлового будинку по АДРЕСА_2 , що створило перешкоду для дорожнього руху.

Таким чином, суд дійшов висновку, що пошкодження позивачем транспортного засобу перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача щодо створення перешкоди для дорожнього руху (встановлення металевої рейки), а отже свідчить про наявність вини відповідача у пошкодженні транспортного засобу позивача.

Відповідач своїх заперечень щодо предмету спору суду не надав, хоча, зі слів позивача, йому відомо, що в суді розглядається дана цивільна справа.

Відтак, з огляду на вищевикладене та враховуючи зазначені правові норми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач має право на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 2300,00 грн.

У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження оплати витрат на правову допомогу долучено: ордер на надання правничої допомоги адвокатом Поліщуком О. Л. (а.с. 17), додаток до договору про надання правничої допомоги №48 від 21.05.2021 (а. с. 13), акт приймання-передачі наданих послуг від 14.09.2021 (а. с. 14), рахунок №12/04 від 12.04.2021 про оплату послуг за правничу допомогу на суму 2300 грн. (а. с.16), квитанцію про оплату правових послуг на суму 2300 грн. (а. с. 15).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді.

Суд також враховує положення ч.2 ст. 141 ЦПК України за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, а відповідно жодних заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу, не зазначив.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2300 грн. є обґрунтованими, тому з врахуванням повного задоволення позовним вимог, підлягають стягненню з відповідача в розмірі 2300 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 139 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) 19200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 коп. відшкодування шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) 2300 (дві тисячі триста) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 29.03.2022.

Суддя: М. В. Мельникович