Справа № 453/1094/21
№ провадження 4-с/453/1/22
У Х В А Л А
21 березня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Ясінського Ю.Є.
секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.
скаржника ОСОБА_1
головного державного виконавця Сколівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Кізими Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області матеріали скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» в особі засновника ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Львів) Кізими Юліани Мирославівни, заінтересованої особи ОСОБА_2 ,-
ОСОБА_1 09 серпня 2021 року звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Львів) Кізими Юліани Мирославівни, заінтересованої особи ОСОБА_2 ,в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сколівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізими Юліани Мирославівни, які пов`язані із проведенням опису та арешту цілісного майнового комплексу орендного підприємства готель «Верховина» із визначенням вартості арештованого нерухомого майна та із складанням заявки на його реалізацію шляхом проведення електронних торгів. Визнати неправомірною та скасувати постанову опису і арешту майна, яка винесена 30 липня 2021 року державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Львів) Кізимою Ю.М.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2021 року вищевказану скаргу прийнято до провадження та призначено її судовий розгляд з повідомленням заявника (стягувача), боржника та державного виконавця. Визначено дату судового засідання щодо розгляду скарги по суті 06 вересня 2021 року о 14 годині.
Вказав, що на його думку дії та рішення державного виконавця Кізими Ю.М., які проведені із проведенням опису та арешту цілісного майнового комплексу орендного підприємства готель «Верховина», є неправомірними. Такі дії спричиняють моральну шкоду засновникам ТзОВ «Мрія», зокрема йому, як інваліду другої групи, у зв`язку з чим він був змушений звертатись до суду із даною скаргою до суду.
30 липня 2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, однак доступу до будівлі за адресою АДРЕСА_1 , не надано, про що складено акт державного виконавця.
30 липня 2021 року державним виконавцем проведено опис та арешт цілісного майнового комплексу орендного підприємства готель «Верховина», а саме в присутності представника стягувача, стягувача та понятих, про що свідчать підписи у постанові опису та арешту майна. У постанові опису та арешту від 30 липня 2019 року зазначено, що представник боржника ОСОБА_1 відмовився від підпису. Державним виконавцем на адресу боржника скеровано копію постанови опису та арешту цілісного майнового комплексу орендного підприємства готель «Верховина».
30 липня 2021 року до Сколівського відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_1 про відвід державного виконавця. 02 серпня 2021 року начальником Сколівського відділу ДВС розглянуто заяву від 30 липня 2021 року та винесено постанову про відмову у задоволенні відводу. Зазначила, що державний виконавець здійснив опис та арешт майна, без проникнення в приміщення, що не є підставою для скасування постанови, оскільки державний виконавець здійснив опис та арешт майна без входження в приміщення не з власного недбальства, а в результаті недобросовісної поведінки боржника, який у даному випадку діяв не добросовісно, та тривалий час фактично ухиляючись від виконання рішення суду, внаслідок чого опис майна був проведений без огляду об`єкта. Боржник був обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність виконавчих проваджень, що вимагало від нього добросовісної процесуальної поведінки. Враховуючи вище викладено просить суд відмовити у задоволені скарги повністю.
20 жовтня 2021 року начальник відділу Баб`як Л. подала до суду додаткові пояснення (вх.№5873) в яких просила врахувати, що майно ТзОВ «Мрія», а саме цілісний майновий комплекс орендного підприємства готель «Верховина», належить на праві власності ТзОВ «Мрія», так як представником боржника надано відповідні документи в апеляційний суд під час розгляду справи 453/528/17, провадження № 22-ц/811/1115/18 від 15 січня 2019 року. Згідно листа Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації №1062 надано копію договору купівлі продажу №165 від 02 квітня 1998 року цілісного майнового комплексу орендного підприємства готель «Верховина» комунальної власності Славської селищної ради народних депутатів. Вказала, що скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували протиправність дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду.
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги поданої скарги підтримав повністю, просив таку задовольнити з підстав, що у ній викладені.
Державний виконавець Сколівського відділу ДВС Кізима Ю.М. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила повністю, просила таку залишити без задоволення з підстав, викладених у поданих суду письмових запереченнях.
Суд, заслухавши пояснення заявника, пояснення державного виконавця, вивчивши скаргу та приєднані до неї документи, дослідивши матеріали витребуваної з архіву суду цивільної справи № 453/143/18, провадження № 2/453/220/18, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
30 липня 2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, однак доступ до будівлі за адресою АДРЕСА_1 боржником ТзОВ «Мрія» в особі ОСОБА_1 не надано для перевірки майнового стану всередині будівлі про що складено акт державного виконавця.
Постановою головного державного виконавця Кізимою Ю.М. від 30 липня 2021 року «Про опис та арешт майна», описано та накладено арешт на майно по АДРЕСА_1 . Зданої постанови вбачається, що вона складена в присутності стягувача ОСОБА_2 , представника стягувача ОСОБА_3 , понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчать підписи у постанові опису та арешту майна. У даній постанові зазначено, що представник боржника ОСОБА_1 відмовився від підпису.
Під час розгляду справи встановлено, що 30 липня 2021 року державним виконавцем скеровано лист (вих.№19.26/8997) на адресу боржника з долученою копією постанови опису та арешту цілісного майнового комплексу орендного підприємства готель «Верховина».
30 липня 2021 року до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла заява ОСОБА_1 про відвід державного виконавця.
02 серпня 2021 року начальником Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Баб`як Л. винесено постанову про відмову у задоволенні відводу на підставі ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження». Постанову надіслано боржнику.
Як вбачається із скарги, скаржник не погоджується із оскарженою постановою державного виконавця оскільки державний виконавець порушив порядок накладення арешту,передбаченого ч.5, ч.9 ст. 56, ч. 1 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження».
Однак, суд не погоджується з твердженями скаржника з наступних підстав:
Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Положенням статей 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
За змістом наведених положень закону метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення, відповідно до статті 5 цього Закону, віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувач. Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Боржник зобов`язаний:
1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;
3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;
4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;
5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;
6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.Виконавець може, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).
Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування.
У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем.
Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Як вбачається з постанови опису і арешту майна зберігачем призначено стягувача згідно виконавчого провадження ОСОБА_2 та копії постанови про опис надано та надіслано сторонам виконавчого провадження.
Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.
Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.
За викладених вище обставин, суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови опису і арешту майна від 30 липня 2021 року, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись частиною 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 258, 259, 451 ЦПК України, суд,-
У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» в особі засновника ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Львів) Кізими Юліани Мирославівни, заінтересованої особи ОСОБА_2 відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст Ухвали виготовлено 25 березня 2022 року.

Суддя Сколівського районного суду Ю.Є. Ясінський

Львівської області