Справа № 183/9049/21
№ 2/183/2088/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Пащенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:
- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн, щомісяця, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зміну способу стягнення аліментів та стягнення із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, -
28 грудня 2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 02 листопада 2012 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. 24 листопада 2017 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано. Згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії № 483/107 від 21 грудня 2021 року за станом здоров`я дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує симптоматичного лікування, постійного стороннього догляду (себе самостійно не обслуговує - самостійно не сідає, не сидить, не встає, не стоїть, не пересувається, не приймає їжу) у зв`язку з вродженим діагнозом: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійкими руховими порушеннями, симптоматична епілепсія зі вторинно-генералізованими нападами, затримка психомоторного розвитку.
Позивач зазначає, що відповідач тривалий час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона самостійно власними силами, за допомогою своїх рідних, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом щодо належного утримання сина. Проте, всупереч вимогам закону, відповідач, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо належного утримання дитини-інваліда, участі у його вихованні та лікуванні не приймає, та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом, як на батька дитини. Позивач не має можливості належним чином самостійно, без жодної участі батька, утримувати та лікувати дитину, оскільки дитині постійно необхідно проходити курси лікування та реабілітації, є необхідність у санаторно-курортному лікуванні, підтримуючому медикаментозному лікуванні, медичних аналізах, а також дитині необхідна її постійна присутність, догляд та опіка, що позбавляє її можливості працевлаштуватися, і змушує звернутись до суду з вказаною позовною заявою.
Ухвалою судді від 10 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі.
Позивач в судове засідання не з`явилась, 03 березня 2022 року подала до суду заяву, в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подавав, а тому, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі /а.с.9/, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року розірвано /а.с.11/.
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.10/.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 06 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи стягнення з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.12/.

Згідно з довідками № 1252 та № 1253 від 16 грудня 2021 року, виданими Меліоративнівським старостинським округом №2 Піщанської сільської ради, ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.13,14/.

Як свідчать надані суду висновок лікарсько-консультативної комісії № 483/107 від 21 грудня 2021 року, виданий КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади» та Виписка з медичної картки стаціонарного хворого №1950/2, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: Дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійкими руховими порушеннями, симптоматична епілепсія зі вторинно-генералізованими нападами, затримка психомоторного розвитку. За станом здоров`я потребує симптоматичного лікування, постійного стороннього догляду (себе самостійно не обслуговує, самостійно не сідає, не сидить, не встає, не стоїть, не пересувається, не приймає їжу) /а.с.16, 19-22/.

Вирішуючи позов суд виходить з таких норм законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину які визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, потребує симптоматичного лікування, постійного стороннього догляду та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право:

1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом;

2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду;

3) цей з подружжя опікується нею;

4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Відповідач належними та допустими доказами не довів того, що у нього відсутня можливість надавати допомогу, існують інші обставини, які-б обмежували таку можливість.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 88 Сімейного Кодексу з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивача, яка проживає з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею з часу звернення до суду і позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

Вирішуючи позов в частині зміни способу стягнення аліментів, суд виходить з такого.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів підлягає задоволенню, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів. При винесенні рішення від 04 жовтня 2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області не було враховано матеріальний стан одержувача аліментів та стан здоров`я дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Докази, на підтвердження цих обставин надано позивачем в матеріали справи та позивач посилається на ці обставини заявляючи вимоги щодо розміру аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, враховуючи докази на підтвердження стану здоров`я дитини, відсутність доказів на підтвердження негативного стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, відсутність доказів на підтвердження наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, відсутність доказів на підтвердження наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та не встановлення судом інших обставин, що маються істотне значення для визначення розміру аліментів та обставин, передбачених п.3-2 ч.1 ст.182 СК України, суд вважає доводи позивача обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає сума судового збору у розмірі по 908,00 грн за кожною позовною вимогою, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 88, 91, 150, 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн, щомісяця, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 28 грудня 2021 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежів за один місяць.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року у справі № 183/159/18.

У зв`язку зі зміною розміру аліментів припинити з 28 грудня 2021 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначених на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року у справі № 183/159/18 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, щомісяця, починаючи стягнення з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з 28 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року у справі № 183/159/18 повернути до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та приєднати до справи № 183/159/18.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя Д.О. Парфьонов