Справа № 464/8044/21
пр.№ 2/464/537/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2022 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Гарасимович Ю.Р.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про виділ ідеальної частки у квартирі із спільної сумісної власності та встановлення порядку користування,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ ідеальну частку в квартирі АДРЕСА_1 та встановити наступний порядок користування квартирою: виділити її в користування житлову кімнату, позначену під літ.5, площею 12.0 кв.м. із лоджією під літ.12, площею 1.8 кв.м., житлову кімнату під літ.8, площею 9.9 кв.м. та лоджією під літ.13, площею 1.8 кв.м., а відповідачу ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату під літ.11, площею 19.6 кв.м., та залишити в спільному користуванні співвласників: кухню під літ.10, площею 10.1 кв.м., ванну кімнату під літ.7, площею 2.6. кв.м., вбиральню під літ.6, площею 1.3 кв.м., коридори під літ.1, площею 2.8 кв.м. та під літ.2, площею 7.5 кв.м., вбудовані шафи загальною площею 1.22 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй та відповідачці, яка є її матір`ю на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У даній квартирі, окрім співвласників, зареєстрована також її малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок дій відповідачки, яка виганяла її із сім`єю з квартири була змушена залишити належну їй квартиру та винаймати житло. Натомість, відповідачка, скориставшись її відсутністю у квартирі, дві із кімнат у квартирі здала в оренду стороннім особам. Неодноразові спроби вселитися у квартиру, призводили до чергових сварок, оскільки відповідач має зобов`язання перед наймачами і не може їх виселити. Таким чином, відповідачкою порушується її право власності, оскільки вона позбавлена можливості користування квартирою. Зогляду на складні, напружені, недоброзичливі стосунки між нею та відповідачем, з метою запобігання майбутніх конфліктів, а також враховуючи склад її сім`ї, наявність у неї неповнолітньої дитини, яка зареєстрована у спірній квартирі просить встановити запропонований нею порядок користування спірною квартирою, виділивши ідеальну частку у спільній сумісній власності. Просить позов задоволити.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги позивача, покликаються на те, що позивачем не доведено порушення чи оспорення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду, оскільки жодним чином її не чиняться перешкоди в користуванні майном. Вважає, що звернення до суду із зазначеним позов зумовлено негативними емоціями позивача щодо відповідача. Крім того, вказує на те, що не погоджується із запропонованим позивачем порядком користування квартирою, оскільки частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, а при запропонованому порядку матиме місце відхилення виділеної площі від розміру часток співласників, в сторону зменшення для відповідача на 2,3 кв.м.

Позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відхилення виділених у користування площ від розміру часток є незначним, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Додатково зазначивши, що зазначений порядок користування квартирою є найбільш наближеним до відповідності часток співвласників житловій площі квартири, крім того, врахуванню підлягає і наявність неповнолітньої дитини у позивачки, яка має право на користування вказаним житлом, як член сім`ї власника .

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подав клопотання в якому просить здійснювати розгляд справи у його відсутності та відсутність відповідача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , внаслідок приватизації. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 07 липня 2003 року. Співвласник вказаної квартири ОСОБА_5 у зв`язку із реєстрацією шлюбу 18.09.2005 року із ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.06.2007 р.

З огляду на положення ст.372 Цивільного кодексу України, відсутність домовленості співвласників на укладення договору про поділ спільного майна та відсутність обставин, які б свідчили про необхідність відступу від рівності часток, суд вважає, що за кожним із співвласників слід визнати право на Ѕ частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користуванні майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається із ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 383 ЦК України, статей 150, 156 Житлового кодексувласник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини.

Статтею 156 Житлового кодексу передбачено, що члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Виходячи з положень вимог чинного законодавства, порядок користування жилим приміщенням, що належить на праві спільної часткової власності, може бути встановлений у випадку, якщо такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у жилому приміщенні, а також з урахуванням їх часток у праві власності.

Як встановлено судом між сторонами існують напружені відносини, про що ствердила суду як позивач, так і у відзиві не заперечила відповідач, зазначивши про негативні емоції позивачки, внаслідок чого спільне користування ними усіма жилими примішення квартири може призвести до їх загострення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відносини, які склались між сторонами, та відсутність домовленості щодо порядку користування жилими приміщеннями, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виходячи з розміру житлової площі та кількість власників житла на кожному із сторін припадає по 20,75 кв.м. житлової площі, з розрахунку (41,5 кв.м./2). Зважаючи на кількість кімнат (3) та їх площу (12 кв.м., 9,9 кв.м. та 19,6 кв.м.), наявність у позивачки дитини з інвалідністю, яка проживає разом із нею та має право на користування житлом як член сім`ї позивача, суд приходить до висновку про можливість встановлення такого порядку користування, який є варіантом, що найбільш наближено відповідатиме розмірам житлової площі належної сторонам та інтересам сторін, саме позивачці у користування слід виділити кімнату, позначену в технічному паспорті під літ.5, площею 12,0 кв.м. із лоджією, яка примикає до неї; кімнату, позначену в технічному паспорті під літ. 8, площею 9,9 кв.м. із лоджією, яка примикає до неї, а відповідачці - кімнату, позначену в технічному паспорті під № НОМЕР_3 , площею 19,6 кв.м. Інші приміщення квартири - кухню, вбиральню, ванну, коридори, вбудовані шафи залишити у їх спільному користуванні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 5 789, 17 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 265 України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визначити частки співвласників у праві спільної власності, визнавши за ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий) по Ѕ частці у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 за кожним.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 кімнату, позначену в технічному паспорті під літ. 5, площею 12,0 кв.м. із лоджією, яка примикає до неї; кімнату, позначену в технічному паспорті під літ.8, площею 9,9 кв.м. із лоджією, яка примикає до неї, а в користування ОСОБА_3 - кімнату, позначену в технічному паспорті під літ.11, площею 19,6 кв.м. Приміщення кухні, вбиральні, ванни, коридорів, вбудованих шаф залишити в їх спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) 5 789 грн. 17 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2021 р.

Головуюча: