Житомирський апеляційний суд
Категорія 76 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Галацевич О.М.

Григорусь Н.Й.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/10803/21

за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Після уточнення позовних вимог остаточно просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 30318грн.52коп., яка складається із заробітної плати за червень 2021 року в розмірі 10915грн.80коп., компенсації за 44 календарних дні невикористаної відпустки за 2019-2021 року в розмірі 19402грн.72коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні і моральну шкоду в розмірі 7000грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 01.07.2020 вона працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Житомирської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». При звільненні 30.06.2021 відповідач не виплатив їй заробітну пату за червень 2021 року та компенсацію за невикористану відпустку, чим їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 7000грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 30318,52 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у період з 01.07.2021 по 08.11.2021 в сумі 25000грн., моральну шкоду 3000грн. Стягнуто з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3178,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку на рівні 25000 грн. і ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на момент винесення рішення 08.11.2021 в сумі 49666грн.89коп. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд зробив неправильний висновок про наявність підстав для зменшення розміру середнього заробітку.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оригінал довідки про доходи від 30.06.2021 в матеріалах справи відсутній, складена бухгалтером ОСОБА_1 довідка не оформлена належним чином, розрахунок середньоденного заробітку, середнього заробітку за час затримки необґрунтований, не призначено відповідної експертизи для його визначення. Не враховано положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджені Постановою КМУ №100 від 08.02.1995. Докази на підтвердження завдання моральної шкоди відсутні. Вини підприємства у невиплаті (несвоєчасній виплаті) заробітної плати немає.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ДП «Цетнр ДЗК» без задоволення.

Представник ДП «Цетнр ДЗК» подав письмові пояснення.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що з 01.07.2020 по 30.06.2021 ОСОБА_1 працювала у Державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру» на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Житомирської регіональної філії ДП «Цетнр ДЗК».

Згідно наказу про звільнення від 16.06.2021 №27-к/зв відповідач мав виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю 24 календарних дні за період роботи з 03.09.2019 по 0209.2020 та 20 календарних днів за період роботи з 03.09.2020 по 30.06.2021.

За даними з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за червень 2021 року в розмірі 37739грн.94коп. Така сума зазначена у копії довідки про доходи від 30.06.2021 (а.с.9, 61). З урахуванням окладу позивачки 13560грн. та суми утримань із заробітної плати, при звільненні їй належала до виплатизаробітна плата за червень 2021 року в розмірі 10915грн.80коп. та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 19402грн.72коп.

Доказів на підтвердження виплати позивачці заробітної плати за червень 2021 року та компенсації за невикористану відпустку відповідач не надав.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як передбачено ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для застосування положень ст.ст.116, 117 КЗпП України.

Розмір середньомісячного та середньоденного заробітку ОСОБА_1 суд обчислив з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. N100. Відповідач не заявляв клопотання про призначення з цього питання судової бухгалтерської або економічної експертизи.

Суд взяв до уваги, що за своєю посадою позивачка мала можливість вжити заходів по виплаті заборгованості, обґрунтовано застосував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (постанова від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц) про можливість зменшення розміру відшкодування за ст.117 КЗпП України.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На день ухвалення рішення затримка розрахунку при звільненні тривала чотири місяці, тому висновок суду про наявність моральної шкоди через затримку виплати заробітної плати відповідає обставинам справи, а її розмір визначений з дотриманням засад розумності та справедливості.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: