Справа № 199/3499/20
УХВАЛА

іменем України

25.02.2022

м. Дніпро

справа №199/3499/20

провадження № 4-с/199/5/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Терентієвої Я.О.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

орган рішення, дії (бездіяльність), якого оскаржується - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), державний виконавець Рудна Ірина Сергіївна

стягувач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , орган рішення, дії (бездіяльність), якого оскаржується - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державний виконавець Рудна Ірина Сергіївна, стягувач ОСОБА_2 , на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудної І.С., стягувач ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні Немишлянського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) (державний виконавець Рудна І.С.) знаходиться виконавче провадження №65752441 щодо примусового виконання виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/3499/20 від 10.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2020 до повноліття дитини.

ОСОБА_1 є боржником в рамках даного виконавчого провадження. Водночас, при проведенні виконавчих дій в рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем Рудною І.С. було допущено порушення чинного законодавства.

Так, боржник в особі свого представника 05.01.2022 звернувся до державного виконавця з клопотанням, в якому просив здійснити перерахунок розміру заборгованості за аліментами з урахуванням наступних платежів:

- 10.04.2021 на суму 3000,00 грн.;

- 19.04.2021 на суму 1000.00 грн.;

- 24.05.2021 на суму 4500,00 грн.;

- 15.07.2021 на суму 3000,00 грн.;

- 02.10.2021 на суму 2200,00 грн.;

- 15.11.2021 на суму 2000,00 грн.;

- 27.11.2021 на суму 1500,00 грн.;

- 30.12.2021 на суму 7000,00 грн., на підтвердження чого надав відповідні квитанції.

У відповідь на вказане клопотання 28.01.2022 на адресу представника боржника поштою надійшов розрахунок заборгованості від 12.01.2022 з якого вбачається, що державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості було враховано лише ту частину платежів, яка була здійснена боржником після відкриття виконавчого провадження, а саме: 02.10.2021 на суму 2200,00 грн.; 15.11.2021 на суму 2000,00 грн.; 27.11.2021 на суму 1500,00 грн.; 30.12.2021 на суму 7000,00 грн.

Ті ж платежі, які було здійснено боржником до відкриття виконавчого провадження враховані державним виконавцем не були, зокрема:

-10.04.2021 на суму 3000,00 грн.;

-19.04.2021 на суму 1000,00 грн.;

-24.05.2021 на суму 4500,00 грн.;

-15.07.2021 на суму 3000,00 грн.

Така бездіяльність державного виконавця щодо неврахування вказаних платежів при визначенні розміру заборгованості за аліментами є незаконною.

Так, боржник неодноразово звертався до стягувача з проханням надати йому реквізити банківського рахунку для сплати аліментів. Натомість, стягувач відмовився надати боржнику повні реквізити свого банківського рахунку, мотивуючи це тим, що стягувач не бажає їх отримувати з боржника не дивлячись на наявність судового рішення, що підтверджується наданими копіями листування сторін у Viber. Проте, боржником сплачувались аліменти в добровільному порядку на банківські картки, номери яких були надані самим стягувачем, що також підтверджується наданими копіями листування у Viber (цитати повідомлень від 13.09.2020).

У постанові КЦС Верховного Суду від 13.07.2020 по справі № 753/10840/19 зазначено, що роздруківка із Viber у справах, що виникли з сімейних правовідносин, є належним на допустимим доказом.

Враховуючи, що стягувачем були надані лише номери карток, для оплати аліментів боржник був вимушений використовувати банківський мобільний додаток, в якому була відсутня технічна можливість вказувати призначення платежу, що підтверджується довідками банківських установ, на що також звернув увагу КЦС Верховного Суду у своїй постанові від 01.08.2019 по справі №642/6906/16-ц.

З огляду на зазначене, стягувач свідомо ухилилась від надання боржнику повних реквізитів свого банківського рахунку, а надала лише номер картки, що позбавило боржника можливості зазначати призначення платежу.

Крім того, боржник не погоджував зі стягувачем оплату додаткових чи інших витрат на дитину, а як вбачається з листування наполягав на першочерговому виконанні рішення суду щодо аліментів, а вже потім оплату інших витрат на дитину.

Таким чином, між сторонами не було жодних ні усних ні письмових домовленостей щодо сплати боржником інших платежів та їх розміру, окрім аліментів встановлених рішенням суду.

Більш того, призначення сплачених коштів як аліментів визначалось саме боржником, який ініціював їх здійснення, а не стягувачем як їх отримувачем.

Враховуючи вищевикладене, розцінювати вказані оплати як додаткові витрати на дитину чи інші платежі не має жодних законних підстав.

Інших зобов`язань боржник перед стягувачем не мав та не має. Всі ці обставини свідчать про те, що за вказаними квитанціями боржником перераховувались аліменти, а не інші платежі, у зв`язку з чим у державного виконавця не було підстав не враховувати здійснені боржником платежі в рахунок сплати ним аліментів.

Перерахування зазначених коштів через банк платіжними дорученнями, в яких відсутня відмітка призначення платежу «аліменти», не може свідчити про інше призначення цих платежів, окрім як сплата аліментів, за відсутності доказів протилежного.

Будь-які твердження стягувача та державного виконавця про те, що перераховані за вказаними квитанціями кошти не є аліментами, а мають інше призначення (наприклад, добровільна сплата коштів боржником на потреби хворої дитини, додаткові витрати на дитину і т.п.), будуть мати характер припущення, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

За викладених обставин, заявник ОСОБА_1 просив суд - визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості за аліментами, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , складений головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Рудною І.С. в рамках виконавчого провадження № 65752441; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудної І.С. щодо неврахування при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 65752441 платежів від 10.04.2021 на суму 3000,00 грн., від 19.04.2021 на суму 1000,00 грн., від 24.05.2021 на суму 4500,00 грн., від 15.07.2021 на суму 3000,00 грн.; зобов`язати головного державного виконавця Рудну І.С. або іншу посадову особу Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснити перерахунок заборгованості за аліментами, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 65752441 з урахуванням платежів від 10.04.2021 на суму 3000,00 грн., від 19.04.2021 на суму 1000,00 грн., від 24.05.2021 на суму 4500,00 грн., від 15.07.2021 на суму 3000,00 грн.

В судове засідання адвокатом Коваль О.Ю. надано заяву щодо розгляду справи за його відсутності та відсутності скаржника, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 не погодилася зі скаргою ОСОБА_1 і просила у її задоволенні відмовити у повному обсязі. Так, у наданих письмових поясненнях по скарзі зазначила наступне. По-перше, щодо неможливості скаржника виконати рішення суду та регулярно сплачувати аліменти через відсутність у нього повних реквізитів (в тому числі розрахункового рахунку) стягувача для перерахування аліментів на дитину. Сімейним кодексом встановлено обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини (Скаржника) - брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ст. 180 та 181 Сімейного кодексу). Тобто закон не обмежує сторони цих сімейних правовідносин у способах виконання зобов`язань зі сплати аліментів. Зокрема, сплата аліментів у грошовій формі може бути вчинена наступними способами: готівкою при зустрічі; банківським переказом (зокрема у відділені банку); поштовим переказом - поштовою пересилкою на адресу одержувача; за допомогою спеціальних електронних систем, наприклад, Western Union та інших.

Таким чином, Скаржник міг виконувати рішення суду багатьма способами, проте до відкриття виконавчого провадження (до вересня 2021 року) жодних дій задля регулярної щомісячної сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 не виконувалося.

Посилання Скаржника на виникнення заборгованості внаслідок відсутності повних банківських реквізитів (в тому числі розрахункового рахунку), не підтверджені жодними доказами, оскільки законом не передбачено обов`язкової сплати аліментів саме шляхом перерахування аліментів лише на розрахунковий рахунок.

Скаржником не здійснювалось жодних дій, направлених на сплату аліментів будь-яким іншим способом.

Крім того, чинне законодавство не передбачає обов`язок стягувача повідомляти скаржнику повні реквізити свого банківського рахунку.

Скаржник у квітні, травні та липні 2021 року успішно перерахував на картковий рахунок додаткові витрати на відпочинок дитини, на придбання сезонного одягу тощо та повідомляв стягувача у вайбер про здійснення таких оплат додаткових витрат на дитину.

Таким чином, оскільки законом не встановлено певний спосіб сплати аліментів на дитину, посилання Скаржника на неможливість виконання рішення суду лише у зв`язку із відсутністю повних банківських реквізитів (в тому числі розрахункового рахунку) стягувача, як на підставу невиконання рішення суду, не може бути прийняте судом до уваги.

По-друге, щодо неврахування державним виконавцем платежів за квитанціями від 10.04.2021 на суму 3000 грн., 19.04.2021 на суму 1000 грн., 24.05.2021 на суму 4500 грн. та 15.07.2021 на суму 3000 грн. в якості аліментів, то з рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.07.2020 у цивільній справі №199/3499/20 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , вбачається, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з сином не проживає, регулярного утримання йому не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок по утриманню.... Таким чином, преюдиційним є той факт, що Відповідач не сплачував аліменти в добровільному порядку до подання Позивачкою позову про стягнення аліментів у 2020 році.

Після ухвалення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська рішення про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 від 02.07.2020 у цивільній справі № 199/3499/20 скаржником так і не розпочато дії щодо сплати таких аліментів.

Регулярна сплата аліментів була розпочата ним тільки через 3 місяці після звернення Позивачки задля примусового виконання вищевказаного рішення суду та відкриття виконавчого провадження ВП № 65752441 за постановою державного виконавця Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується зокрема розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який міститься в матеріалах справи.

Посилання скаржника на виникнення заборгованості внаслідок відсутності розрахункового рахунку стягувача, не підтверджені жодними доказами, оскільки законом не передбачено обов`язкової сплати аліментів саме шляхом перерахування аліментів лише на розрахунковий рахунок. Крім того, чинне законодавство, яке не передбачає обов`язок стягувача повідомляти боржникові повні реквізити свого банківського рахунку.

Крім того, звернула увагу суду на те, що платежі за квитанціями від 10.04.2021 на суму 3000 грн., 19.04.2021 на суму 1000 грн., 24.05.2021 на суму 4500 грн., 15.07.2021 на суму 3000 грн. є неналежним доказом сплати скаржником аліментів в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки ці платежі та квитанції не мають періодичний регулярний характер чи фіксований розмір, внаслідок чого можна було б зробити висновок, що вони є саме аліментами; не містять інформації щодо предмета доказування (зокрема не містять у призначенні платежу слова аліменти, або жодної іншої інформації про здійснення цих платежів в рахунок погашення заборгованості з аліментів на дитину. З роздруківок скріншотів повідомлень із viber, наданих скаржником вбачається, що у переписці між стягувачем та скаржником йде мова і про додаткові витрати на сина (навчання, лікування, оздоровлення тощо), що за своєю сутністю є усною домовленістю про сплату таких витрат. Наприклад, на одній із роздруківок скріншотів скаржник 24.05.2021 року пише: ОСОБА_5 , деньги скинул. Посмотри пожалуйста. Жодної вказівки на те, що ці гроші є аліментами на утримання дитини за якийсь місяць чи період - скаржником не зазначено.

Таким чином, платежі у квітні, травні та липні 2021 року є саме додатковими витратами та іншими платежами, які сплачувалися одноразово скаржником за домовленістю із стягувачем, а головним державним виконавцем Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) Рудної І.С. в рамках ВП № 65752441 правомірно не були включені до аліментів.

По-третє, щодо посилання скаржника на відсутність домовленості про сплату додаткових витрат на дитину. Так, Скаржник вводить суд в оману, надаючи вибіркові сторінки довгої переписки у месенджері viber, навмисно не зазначаючи, що стягувачем та скаржником декілька раз велася переписка щодо купівлі одягу, оплати кружків (додаткових занять), лікування, навчання (зокрема репетиторів) тощо. Наприклад, декілька платежів у квітні та у травні здійснювались задля купівлі сезонного одягу дитині. Також, наприклад, на одній із роздруківок скріншотів Скаржник 24.05.2021 пише Наташа, деньки скинул. Посмотри пожалуйста. Ці кошти стосувалися саме оплати путівки ОСОБА_6 до дитячого табору - КП Заклад оздоровлення та відпочинку Золотий колос Нововодолазької селищної ради (копія рахунку фактури від 24.05.2021 та копія грамоти з табору додаються). Жодної вказівки на те, що ці гроші є аліментами на утримання дитини за якийсь місяць чи період скаржником не зазначено. Таким чином, платежі за квитанціями від 10.04.2021 на суму 3000 грн., 19.04.2021 на суму 1000 грн., 24.05.2021 на суму 4500 грн. та 15.07.2021 на суму 3000 грн. є неналежним доказом сплати аліментів на дитину в розумінні ст. 77 ЦПК, оскільки ці квитанція не містить інформації щодо предмета доказування (зокрема не містять у призначенні платежу слова аліменти, або жодної іншої інформації про здійснення цих платежів в рахунок погашення заборгованості з аліментів на дитину), а отже не можуть бути прийняті судом до уваги.

Окрім того, ці платежі не мають періодичний регулярний характер, мають різний, а не фіксований розмір, внаслідок чого можна було б зробити висновок, що вони є саме аліментами.

Платежі у квітні, травні та липні 2021 року є саме додатковими витратами та іншими платежами, які сплачувалися одноразово скаржником за домовленістю із стягувачем, що є усною домовленістю про сплату додаткових витрат на дитину між батьками.

Таким чином, головним державним виконавцем Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) Рудною І.С. в рамках ВП № 65752441 правомірно не були включені до аліментів платежі за квитанціями від 10.04.2021 на суму 3000 грн., 19.04.2021 на суму 1000 грн., 24.05.2021 на суму 4500 грн., 15.07.2021 на суму 3000 грн., які за своєю сутністю є не аліментами, а додатковими витратами на дитину. Тобто скарга ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Державний виконавець Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудна І.С., будучи належним чином повідомленою про слухання справи, до суду не з`явилася.

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року скаргу прийнято до свого провадження та призначено по справі судове засідання.

25 лютого 2022 року скаргу розглянуто по суті.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.07.2020 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.06.2020 до повноліття дитини, на виконання якого 10.08.2020 видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудною І.С. від 15.06.2021 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 10.08.2020 №199/3499/20.

До головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудна І.С. 05.01.2022 скеровано клопотання адвоката Коваль О.Ю. представника боржника ОСОБА_1 щодо того, що боржник сплачує аліменти у добровільному порядку та врахування наступних платежів 10.04.2021 на суму 3000,00 грн., 19.04.2021 на суму 1000,00 грн., 24.05.2021 на суму 4500,00 грн., 15.07.2021 на суму 3000,00 грн.

За розрахунком заборгованості по аліментам складеним головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудна І.С. №3656 від 12.01.2022 вбачається наявність заборгованості по аліментам в рамках виконавчого провадження №65752441, яка станом на 01.01.2022 становить 36 533,51 грн.

Із наданого розрахунку вбачається, що сума аліментів до сплати у квітні 2021 року складає 2941,50 грн., у травні 2021 року 2918,50 грн. та у липні 2021 року 3093,50 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

У частинах першій, третій та восьмій статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року в справі № 125/2525/18 (провадження N 61-13525св20) зроблено висновок, що "спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні".

Відповідно до ч.ч. 4,8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження доказів сплати аліментів скаржник ОСОБА_1 надав виписки Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України».

Так, 10.04.2021 та 19.04.2021 з картки відправника НОМЕР_1 на картку одержувача НОМЕР_2 перераховано 3000,00 грн. та 1000,00 грн. відповідно (а.с.15,16).

Листом Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» від 30 грудня 2021 року підтверджується, що у мобільному додатку «ОЩАД 24/7» при здійснення переказу з картки на картку відсутня функція «призначення платежу» (а.с.17).

24.05.2021 з картки платника ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_3 на картку отримувача НОМЕР_4 перераховано 4500,00 грн. (а.с.18).

15.07.2021 з картки платника ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_3 на картку отримувача НОМЕР_5 перераховано 3000,00 грн. (а.с.19).

Листом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від 30 грудня 2021 року підтверджується, що при здійснення переказу з картки на картку відсутня функція «призначення платежу» (а.с.20).

Із наданих суду сторонами стріншотів з переписки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з Viber, на що посилаються і скаржник, і стягувач, то дослідивши їх в судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Так, із наданої переписки вбачається, що картковий рахунок НОМЕР_5 , на який 15.07.2021 було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн., відкрито на ім`я ОСОБА_3 . Протилежного суду не надано.

У переписці ОСОБА_1 зазначає про сплату аліментів за рішенням суду, тоді як ОСОБА_2 наполягає на додаткових витратах на дитину.

Водночас, відповідно до п. п. 3,4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудною І.С. 15.06.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 10.08.2020 №199/3499/20. Доказів того, що ОСОБА_1 після відкриття виконавчого провадження надав державному виконавцю квитанції (або їх копії) від 10.04.2021, 19.04.2021 та від 24.05.2021, а квитанцію від 15.07.2021 не пізніше наступного робочого дня після сплати для перерахування аліментів, суду не надано. З клопотанням щодо врахування квитанцій від 10.04.2021, 19.04.2021, 24.05.2021 та від 15.07.2021, ОСОБА_1 звернувся лише 05.01.2022 через свого представника адвоката Коваль О.Ю.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц викладений правовий висновок, що відсутність інших грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість зазначення призначення платежу "добровільна сплата аліментів" у таких грошових переказах в сукупності можуть свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Водночас, суд враховує, що розмір коштів, які надходили на карткові рахунки ОСОБА_2 , що вона визнала у своїх письмових поясненнях, як додаткові витрати на дитину, не відповідає розміру щомісячних платежів, які боржник повинен був здійснювати на виконання зазначеного вище рішення суду. Також суду ОСОБА_1 не надано доказів за який період, як він зазначає на виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, ним сплачувалися зазначені кошти. Доказів того, що ј частина доходу ОСОБА_1 для сплати аліментів визначених рішенням суду у квітні та в травні 2021 року складала 4000,00 грн. (квітень 2021 року) та 4500,00 грн. (травень 2021 року), суду не надано.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а отже з урахуванням наданих доказів встановити, що 10.04.2021, 19.04.2021, 24.05.2021 грошові кошти ОСОБА_1 сплачувалися на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2020 не є можливим, а тому у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Водночас, Закон України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв та скарг за подання яких до суду справляється судовий збір. В даному переліку відсутні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору в даному випадку, а тому судові витрати розподілу не підлягають і відносять на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-452, 259, 262, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , орган рішення, дії (бездіяльність), якого оскаржується - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державний виконавець Рудна Ірина Сергіївна, стягувач ОСОБА_2 , на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця відмовити у повному обсязі.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

заявник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , місце знаходження проспект ГШагаріна, 181 Ж, м. Харків, 61105.

Стягувач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя О.Б. Подорець