Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 26.09.2019 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 190925-001, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в розмірі 40 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та здійснити плату за його користування до 26.09.2020 року, згідно графіку, передбаченого Договором. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 190925-01/01 від 26.09.2019 року. Відповідно до умов цього договору поруки ОСОБА_2 , як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 , обов`язків, що виникли на підставі основного договору. Отже, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов`язків за кредитним договором, як солідарні боржники. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість станом на 27.07.2021 року в розмірі 56 886 грн.36 коп. та та відшкодувати судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 01.11.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання.

08.12.2021 року на електронну адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 -адвоката Мироненко О.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

25.01.2021 року на електронну адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 -адвоката Мироненко О.М. надійшли письмові пояснення по справі.

Позивач ТОВ «Кредитсервіс» не направив в судове засідання свого представника та зі змісту позовної заяви слідує клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача та винесення заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, одночасно зазначив, що позивач не пішов на діалог, відмовився реструктуризувати заборгованість, помилково вважає, що заборгованість складає 56 886,36 грн., оскільки не врахував, що відповідач частково погасив заборгованість та залишилася заборгованість близько 20000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належно, направила суду письмові пояснення по справі, в яких просила відмовити в задоволені позову, оскільки згідно наданого розрахунку боржником було сплачено за період з 25.10.2019р. по 22.12.2020р. наступні кошти: 36 799,99 грн., з яких 18 399,99 грн. було враховано в погашення тіла кредиту; 18 400,00 грн. в рахунок сплати відсотків. При цьому платежі від 08.04.2020р. в сумі 1500,00 грн., від 28.04.20200р. в сумі 1500,00 грн., від 03.07.2020р. в сумі 1000,00 грн., від 02.09.2020р. в сумі 1000,00 грн., та від 22.12.2020р. було зараховано виключно на погашення відсотків, але не враховано в рахунок погашення тіла кредиту. Таке зарахування є незрозумілим, оскільки зарахування платежу від 22.05.2020р. в сумі 3000,00 грн., частково сумі 1733,34 грн. було зараховано в погашення тіла кредиту, а частково в сумі 1266,66 грн. в рахунок погашення відсотків. Таким чином, боржником було сплачено відсотки в сумі 18 400,00 грн., що зменшило суму плати за користування кредитом з 26 400,00 грн. до 8 000,00 грн. Також зазначила, що після здійснення останнього платежу в грудні 2020 року за кредитним договором, за яким строк для повернення кредиту закінчився 26.09.2020р. стягувач не повідомив ОСОБА_2 про прострочення Боржника (до речі вимогу про повернення боргу, надіслану в серпні 2021 року ОСОБА_2 також не отримала) і продовжив термін нарахування відсотків, що штучно збільшило заборгованість по відсоткам до 30 000,00 грн. Що стосується нарахування 3% річних за користування кредитом в сумі 1 289,28 грн. та заборгованості за інфляційними витратами в сумі 3 997,07 грн., зазначила на ту обставину, що в розрахунку вказаних штрафних санкцій зазначено в періодах нарахування - середньомісячні залишки заборгованості, формула вирахування яких взагалі не визначена. За таких обставин, вважає, що вимога, викладена в позовній заяві до ОСОБА_2 про стягнення з неї солідарно заборгованості в сумі 56 886,36 грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню. Також зазначає, що відповідно до розділу 4 Кредитного договору визначена фіксована процентна ставка у розмірі 5,5 % в місяць та відповідно реальна річна процентна ставка 119.17 % річних, а за таких обставин є безпідставним нарахування додатково нарахування на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми за вказаним договором. Тобто, в даному випадку умовами Кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом, а також встановлено штрафні санкції відповідно до розділу 7 Кредитного договору, а за таких обставин додаткова вимога про стягнення трьох відсотків річних (невідомо з якої суми заборгованості) взагалі безпідставна. Згідно розділу 2 Договору поруки, укладеного в якості забезпечення зобов`язань, що виникають відповідно до Кредитного договору, а саме, що позичальник (боржник) зобов`язаний повернути суму кредиту у розмірі 40 000,00 грн. та плату за користування кредитом в розмірі 26 400,00 грн., тобто ОСОБА_2 поручилась за повернення коштів в сумі 66 400,00 грн., отже було визначено конкретний обсяг зобов`язань. Враховуючи розмір сплачених боржником коштів сума заборгованості, яка може бути стягнута за рішенням суду, становить 66 400,00 - 36 799,99 = 29 600,01 грн., враховуючи залишок суми тіла кредиту та залишок суми боргу по відсоткам на день повернення кредиту, тобто на 26.09.2020р. Та не підлягає стягненню додаткове нарахування відсотків за користування кредитом (яке не відповідає умовам Договору Поруки) три відсотків річних, суми інфляційних витрат, а тому відповідач просила відмовити в позові.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2019 року ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договорі №190925-001, згідно якого банк надав кредит в розмірі 40 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності на строк до 26.09.2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 27.07.2021 року має заборгованість в розмірі 56 886 грн.36 коп., яка складається з: 21600,01 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 30 000,00 грн. - заборгованість за відсотками; 1289,28 грн. - заборгованість 3% річних; 3997,07 грн. заборгованість за інфляційними витратами по пені. (а.с.9,10).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, ТОВ "Кредитсервіс" і ОСОБА_2 уклали договір поруки № 190925-001/01 (а.с.7).

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 , як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі основного договору. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ст. 554 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як слідує з умов кредитного договору, укладеного між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 кінцевий термін погашення кредиту - 26.09.2020 року, але позивач провів нарахування відсотків згідно ст. 625 ЦК України з 26.03.2020 року, тобто до спливу визначеного цим договором строку.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованісті за 3% річних за користування кредитом та заборгованісті за інфляційними витратами підлягають до часткового задоволення, та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 737,00 грн. - 3% річних за користування кредитом; 2931,66 грн.- заборгованість за інфляційними витратами, що обраховані, починаючи з 27.09.2020 р.

При цьому, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, є безпідставним, також нарахування до стягнення з боржника суми відсотків, що передбачені договором після спливу визначеного договором строку кредитування, після 26.09.2020 року.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 20 600,01 грн. - заборгованість за тілом кредита; 9000,00 грн. - заборгованість за відсотками; 737,00 грн. - заборгованість за 3% річних за користування кредитом; 2931,66 грн.- заборгованість за інфляційними витратамиі, всього: 33 268,66 грн.

Згідно ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача можливо стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 268,66 грн.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір 2270,00грн. (а.с.25).

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позов задоволено на 58,48 % (33 268,66 грн. х 100 : 56 886,36 коп.) , то судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 1327 грн. 49 коп. (2270,00 грн. х 58,48 %: 100).

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 526, 610, 611, 626, 627, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, ЦК України, ст. 4, 12, 7681, 141, 265, 258, 259, 263265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН : НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Кредитсервіс» (, м. Київ, вул.. Коновальця Євгена, 36-Д, приміщення 65-з) суму заборгованості в розмірі 33 268,66 грн. (тридцять три тисячі двісті шістдесят вісім гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН : НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Кредитсервіс» (, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, приміщення 65-з) судові витрати по справі в сумі 1327 грн. 49 коп., тобто по 663 грн. 75 коп., з кожного відповідача.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 28.02.2022 року

СуддяО. Я. Ярмола