Справа № 150/210/21
Провадження № 22-ц/801/507/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуСправа № 150/210/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, ухвалене суддею Суперсоном С.П., дата складення повного тексту рішення невідома, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на її користь 95 478,60 грн страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначила, що 29.12.2020 по вул. Героїв України, 157 в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль марки «Opel Movano», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2019 застраховано у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику, серед яких, в тому числі, і висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого вартість завданого внаслідок ДТП матеріального збитку без врахування ПДВ становить 91 416,73 грн, з ПДВ - 109 700,07 грн.

14.04.2021 на картковий рахунок позивача від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшло зарахування в розмірі 14 221,47 грн.

Вважає, що з урахуванням часткової сплати коштів відповідачем в розмірі 14 221,47 грн додатково підлягає сплаті ще 95 478,60 грн.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 13 803 гривні 35 копійок страхового відшкодування, а також судовий збір в розмірі 908 гривень.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В скарзі зазначає, що суд всупереч вимогам законодавства надав перевагу доказам відповідача та безпідставно не надав належної оцінки наданим позивачем доказам; судовим експертом не було враховано пошкодження панелі даху передньої лівої частини, яка знаходиться вище рами даху вантажного відсіку, є ушкодженою та потребує заміни, що залишено судом поза увагою; висновок суду з приводу застосування Періодичного довідника «Бюллетень автотовароведа» № 120 при визначені суми матеріального збитку ґрунтується виключно на припущеннях; судом було надано перевагу висновку судового експерта від 22.09.2021 та залишено без реагування клопотання позивача про визнання його неналежним доказом.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.02.2021 у справі №150/49/21 (набрала законної сили 05.03.2021), 29.12.2020 о 17 годині 50 хвилин в с. Моївка Вінницької області, по вул. Героїв України, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , з електроопорою, внаслідок чого транспортний засіб ВАЗ 2107 та транспортний засіб Опель Movano, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримали механічні пошкодження (а.с.77-78).

Внаслідок падіння електроопори автомобіль марки Opel модель Movano, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження у вигляді деформації лівої передньої частини даху (відповідно до схеми місця ДТП, що являється додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 455006 від 29.12.2020) (а.с.79,80).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2107 (ГУНП у Вінницькій області), державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №АО/6933841 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2019.

14 січня 2021 року до НАСК «Оранта» подано повідомлення про ДТП за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.91).

14 січня 2021 року потерпіла ОСОБА_1 подала НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якій на підставі висновку експерта №30/12-02 просила відшкодувати завдану її автомобілю шкоду (а.с.96).

Відповідно до згаданого висновку експерта №30/12-02 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, складеного 05.01.2021 ФОП ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 05.01.2021 без врахування ПДВ становить 91 416,73 грн. В тому числі ПДВ 18 282,34 грн. З врахуванням ПДВ - 109 700,07 грн (а.с.8-16).

Відповідно до страхового акту № ОЦВ-21-02-43952/1 від 13.04.2021 та розрахунку страхового відшкодування від 12.04.2021 сума страхового відшкодування становить 14 221,47 грн (а.с.94, 95).

Ця сума була перерахована на рахунок ОСОБА_1 та отримана нею 14.04.2021.

Зазначені вище обставини сторонами не заперечувались.

ОСОБА_1 вважала, що їй не було виплачено всю суму страхового відшкодування, вказану у висновку експерта №30/12-02 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 05.01.2021, тому просила суд стягнути з НАСК «ОРАНТА» на її користь матеріальний збиток в розмірі 95 478,60 грн.

Під час розгляду справи, з метою з`ясування вартості матеріального збитку, представником позивача було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке ухвалою суду від 20.07.2021 було задоволено (а.с.124-126).

Відповідно до висновку судового експерта від 22.09.2021 № СЕ-19/102-21/11598-АВ, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки Opel, моделі Movano, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.12.2020 по вул. Героїв України, 157 в с. Моївка Могилів-Подільського району Вінницької області складає 28 024,82 грн (а.с.137-148).

Суд першої інстанції, керуючись ст. 1187 ЦК України, ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», врахувавши висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові від 19.09.2019 у справі №383/846/18, та взявши до уваги висновок експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-21/11598-АВ прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування розмірі 13 803,35 грн, як різниці між сумою, визначеною судовим експертом, та сумою виплаченого позивачу відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що суд не взяв до уваги, що судовий експерт не врахував пошкодження панелі даху передньої лівої частини, яка знаходиться вище рами даху вантажного відсіку, яка ушкоджена і потребує заміни, що значно впливає на розрахунок вартості.

Такі твердження є помилковими, адже стверджуючи це, апелянт не довів сказаного, не надав аналізу одному і другому висновку.

Апеляційний суд шляхом порівняння описової частини висновку автотоварознавчого дослідження та описової частини висновку експерта встановив, що і в першому висновку, і в другому висновку описується ушкодження, про яке зазначає апелянт, і це ушкодження відображено у фототаблиці, як в автотоварознавчому дослідженні, так і в експертизі.

При проведенні автотоварознавчого дослідження в переліку ушкоджених складових КТЗ зазначається «панель даху в передній лівій частині». Вказано, що ремонт технологічно неможливий, і підлягає заміні (а.с.15). На фото - «панель боковини та даху зліва» (а.с.18)

При проведенні судової експертизи на зображені 1.2-1.3 (а.с. 149) дане пошкодження називається як «пошкодження лівої рами даху…», тобто одне і теж пошкодження різними експертами по різному названо. В додатку № 4 ремонтної калькуляції вказано, що рама даху передня ліва (П Л) необхідно замінити, що теж є спільним у висновках двох експертів.

Отже, стверджувати, що судовим експертом не було враховано це ушкодження буде неправильним.

Із змісту апеляційної скарги можна зробити висновок, що апелянт не погоджується з висновком суду про правильність застосування судовим експертом Періодичного довідника «Бюлетень автотовароведа» № 120.

При цьому, апелянт наполягає на тому, що при першому автотоварознавчому дослідженні експерт правильно керувався Періодичним довідником «Бюлетень автотовароведа» № 116.

Дослідивши висновок автотоварознавчого дослідження, апеляційним судом встановлені певні протиріччя в ньому. Зокрема, експерт у висновку зазначив інформаційні джерела, серед яких згадується періодичний довідник «Бюлетень автотовароведа, випуск № 115, 2020 року, однак, при встановленні вартості відновлювального ремонту, в т.ч. вартість однієї нормо-години таких робіт, експерт керувався Бюлетнем автотовароведа № 116, 2020 року, який не згадувався експертом в інформаційних джерелах.

Крім цього, при встановленні вартості відновлювального ремонту цим експертом у висновку вказано, що в матеріалах справи присутні відомості про ремонт автомобіля на спеціалізованому СТО, але не підтверджено факт оплати.

По-перше, є незрозумілим, про яку справу і які матеріали цієї справи йдеться мова, адже для проведення експертизи Замовником ( ОСОБА_1 ) надані лише копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ (1 арк.) та фото ТЗ на електронному носії.

По-друге, на момент автотоварознавчого дослідження автомобіль не ремонтувався, адже цей автомобіль з цими ж пошкодженнями надавався для огляду експертові НДЕКЦ при проведенні судової експертизи. Як пояснив в судовому засіданні судовий експерт, матеріалами справи (тут вже зрозуміло про матеріали якої справи йдеться мова) встановлено, що транспортний засіб відремонтовано не було.

Також судовий експерт в судовому засіданні пояснив, що саме через те, що автомобіль відремонтовано не було, він застосував періодичний довідник «Бюлетень Автотовароведа» № 120 і правильність такої позиції експерта апелянтом не спростовано. Суд звертає увагу, що серед зазначених судовим експертом інформаційних джерел згадується саме періодичний довідник під номером № 120, яким він обґрунтував свій висновок.

Колегія суддів беззаперечно погоджується з позицією суду першої інстанції, який при вирішенні питання, який висновок експертів зроблений більш об`єктивно та повно, звернув увагу, що при автотоварознавчому дослідженні автомобіль не оглядався експертом, а висновок експерта був зроблений на підставі наданих замовником фотознімків. На противагу цьому, при проведенні судової експертизи експерту було надано матеріали цивільної справи і був наданий для огляду автомобіль.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів звертає увагу, що проведення повного дослідження і надання обґрунтованого та об`єктивного письмового висновку є обов`язком експерта, який в ухвалі про призначення експертизи попереджається судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Приймаючи до уваги наявність згаданих розбіжностей у першому висновку експерта (при автотоварознавчому дослідженні) та інші вищезгадані обставини, і те, що експерт, проводячи автотоварознавче дослідження, не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, правильним є висновок суду про пріоритетність висновку судової експертизи перед висновком експерта за результатами автотоварознавчого дослідження.

На зауваження судом першої інстанції в рішенні, що позивач при проведенні судової експертизи особисто підписала протокол огляду ТЗ, в якому були зазначені всі пошкодження автомобіля, апелянт вказує на недостатність у неї знань та навичок в галузі автотоварознавства та оцінки технічних та механічних характеристик автомобіля. Колегія суддів критично ставиться до такої позиції, адже, по-перше це була не перша експертиза, яка проводилась за участі позивача, а по-друге, в разі нерозуміння змісту тексту, який пропонують підписати, позивач мала змогу відмовитись від підпису в протоколі або зазначити в протоколі про свою незгоду з ним у зв`язку з нерозумінням його тексту. І навіть в такому випадку це твердження апелянта не впливає на висновки суду та не має ніяких наслідків при розгляді скарги, адже судом встановлено, що пошкодження, які описані в згаданому протоколі враховані судовим експертом при проведенні калькуляції ремонту автомобіля.

Загалом описані вище мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які, на думку апеляційного суду, є правильними, та не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко