Справа № 464/3746/21
пр.№ 2-др/464/9/22
21.02.2022 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Коваль М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника позивачки адвоката Крукеницької Тетяни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частки вартості транспортного засобу,
рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.01.2022 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частки транспортного засобу, ухвалено: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя транспортний засіб марки «Opel», моделі «Insignia», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , 2014 року випуску; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 вартості відчуженого майна транспортного засобу марки «Opel», моделі «Insignia», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в розмірі 135 500 грн. 00 коп.; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 258 грн.

03.02.2022 представник позивачки подала заяву про ухвалення у даній справі додаткового рішення, а саме просила вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення.

Від представника позивачки адвоката Крукеницької Т.М. 21.02.2022 надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у її відсутності.

Від представника відповідача адвоката Галаса Ж.Т. 18.02.2022 надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, у яких адвокат зазначила, що стороною позивача до закінчення судових дебатів не було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу (правову) адвоката та не обґрунтовано неможливість подання доказів, що підтверджують розмір таких витрат, до закінчення судових дебатів. Окрім цього, представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу. У вказаному клопотанні представник зазначила, що витрати в розмірі 10 000 грн. є неспівмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт, а також часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг. Вважає, що позивачка ОСОБА_1 могла понести витрати на професійну правничу допомогу у сумі не більше 3 000 грн.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, у відповідності до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви представника позивачки про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

В ході розгляду даної цивільної справи, а саме у позовній заяві, представником позивача - адвокатом Крукеницькою Т.М. заявлено щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. Після ухвалення рішення у даній справі, 03.02.2022 представником позивачки подано заяву про відшкодування судових витрат, а саме професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

До поданої представником позивачки заяви, долучено документи, які підтверджують наявність у позивачки ОСОБА_1 судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат, оскільки судом у рішенні від 28.01.2022 не вирішено дане питання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Встановлено, що правнича допомога позивачці ОСОБА_1 надавалась адвокатським об`єднанням «Західна правова група», зокрема адвокатами Крукеницькою Т.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 30 листопада 2018 року ЛВ №001250, видане Радою адвокатів Львівської області) та ОСОБА_3 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 21 лютого 2018 року ЛВ №000888, видане Радою адвокатів Львівської області) на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 09.12.2020.

До поданої заяви про понесені позивачкою витрати на правничу допомогу, представник позивачки подала суду: договір про надання правової допомоги №б/н від 09.12.2020, рахунок-фактуру №СФ-0000215 від 06.05.2021, квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 09.06.2021 про оплату ОСОБА_1 на рахунок АО «Західна правова група» 10 000 грн. за правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг №3101 від 31.01.2022, а також детальний опис виконуваних робіт в рамках представництва інтересів ОСОБА_1 .

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, заяви представника відповідача про неспівмірність таких витрат, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для відповідача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 264, 265, 270 ЦПК України,

у х в а л и в:

ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частки вартості транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю.Теслюк