ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м.Суми

Справа №592/12860/20

Номер провадження 22-ц/816/167/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності :

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Стадника Семена Валерійовича,

представника Головного управління Національної поліції в Сумській області Давиденко Ольги Володимирівни,

представника Сумської обласної прокуратури Микитенка Володимира Петровича,

представника Державної казначейської служби України Шиянової Віри Василівни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , яка була подана його представником адвокатом Стадником Семеном Валерійовичем, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року ухваленого в складі судді Шелєхової Г.В. в м. Суми, повний текст якого виготовлено 01 грудня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Прокуратури Сумської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому, остаточно уточнивши свої вимоги (а.с. 48-50), просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в безспірному порядку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000 грн за надмірну тривалість досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001335.

Свої вимоги мотивував тим, що він є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, яке триває понад 3,5 роки, винні особи досі не встановлені. Слідчими ігноруються його клопотання, не проведено допити свідків. Неодноразово кримінальне провадження закривалося постановами слідчих, які в подальшому були скасовані судом. Вважає, що слідство є упередженим, затягує строки досудового розслідування. Вказана бездіяльність завдає моральних страждань позивачу.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1500 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Судові витрати покладено на рахунок держави.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду сторонами подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стадник С.В., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить змінити рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, так як позивач не отримав належного захисту від кримінального правопорушення та забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди, судом першої інстанції в порушення вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, не були враховані висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17, від 22 січня 2020 року у справі № 560/798/16-а, від 10 березня 2021 року у справі №646/8234/19, від 24 березня 2020 року у справі №818/607/17, від 25 березня 2020 року у справі №554/49/18 та від 27 травня 2019 року у справі №585/724/19.

Головне управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту ГУНП в Сумській області) в доводах апеляційної скарги посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає про те, що твердження позивача про заподіяння моральних втрат не доведено належними та допустимими доказами, а ґрунтуються лише на його припущеннях. Факт закриття вказаного кримінального провадження постановами слідчих, які були скасовані ухвалами слідчих суддів, не пред`явлення підозри, не прийняття остаточного і законного рішення по даному кримінальному провадженні, на переконання відповідача, не свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачу, а також не має причинно-наслідкового зв`язку із заподіяною моральною шкодою.

Посилається і на те, що до позовної заяви не було долучено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, що ним стягується, а позовна заява не містить міркувань з яких позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами підтверджується.

Звертає увагу і на те, що судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлено ухвали, на які посилається позивач у своєму позові, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій слідчого, притягнення до цивільно-правової відповідальності та наявності підстав для відшкодування шкоди.

Вважає також, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що розумні строки здійснення досудового розслідування кримінального провадження були порушені, так як вирішення питання щодо недотримання розумних строків відноситься до норм кримінального-процесуального законодавства.

Крім того, вказує на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі №454/1403/17 та від 19 березня 2020 року у справі №686/13212/19, від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17, від 20 травня 2020 року у справі №686/13212/19, які на переконання відповідача, мали бути врахованими судом першої інстанції при вирішення справи.

В апеляційній скарзі Сумська обласна прокуратура, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що в оскаржуваному судовому рішенні не наведено фактичних обставин та не доведено спричинення шкоди протиправністю поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками, а також не наведено, з яких міркувань суд виходив, визначаючи відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн, яким належними, допустимими та достовірними доказами це підтверджується.

Зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що за 3,5 роки слідчим не виконані вказівки прокурора щодо допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спростовують матеріалами кримінального провадження. Зокрема, на виконання письмових вказівок прокурора у кримінальному провадженні в якості свідків були допитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на підставі ст. 63 Конституції України відмовилися надавати покази, а також складено рапорт про відмову у наданні показів свідком ОСОБА_4 , що унеможливлює збір доказів щодо винуватості конкретної особи у вчиненні цього злочину.

Вказує також і на те, що в установленому законом порядку дії чи бездіяльність органу досудового розслідування неправомірними не визнавалися, а скасування слідчим суддею постанови про закриття кримінального провадження свідчить лише про здійснення судового контролю за досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні.

Крім того, наголошує на тому, що надання оцінки дотримання розумних строків досудового розслідування належить до компетенції прокурора, слідчого судді або суду в рамках кримінального провадження, а не під час розгляду судом цивільної справи.

Від сторін відзивів на апеляційні скарги у встановлений апеляційним судом строк подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечили проти апеляційних скарг відповідачів у справі, думку представників відповідачів, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг і заперечують проти задоволення апеляційної скарги позивача та його представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріли справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 06 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення відносно нього та його батька ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що полягало у наступному: 29 березня 2017 року близько 17.30 год., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження. 07 липня 2017 року, за цією заявою, в Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0001335 за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 15).

Згідно рапорту 29 березня 2017 року близько 17.30 год. ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_5 перебували в під`їзді буд. АДРЕСА_1 , до них підійшла ОСОБА_6 , яка в руках тримала дерев`яний предмет, схожий на біту. В подальшому, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, ОСОБА_6 влаштувала конфлікт з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в ході якого нанесла декілька ударів вказаним дерев`яним предметом по лівій руці ОСОБА_5 (а.с.16).

14 серпня 2017 року прокурором Сумської місцевої прокуратури надано вказівки про проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001335: допитати в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 з відомих їм обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , вжити заходи щодо проведення судово-медичних експертиз для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, вилучення відповідної медичної документації (а.с.20).

Постановою від 31 травня 2017 року старший слідчий СВП ГУНП в Сумській області Гаташ О.В. закрив кримінальне провадження №0001335 від 07 квітня 2017 року у зв`язку з відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.18).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року скасовано постанову старшого слідчого СВП ГУНП в Сумській області Гаташ О.В. про закриття кримінального провадження №0001335 від 07 квітня 2017 року (а.с.19).

14 листопада 2017 року прокурором Сумської місцевої прокуратури надано вказівки (повторні) про проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001335: допитати в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , вжити заходи щодо проведення судово-медичних експертиз для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, вилучення відповідної медичної документації (а.с.25).

Згідно довідки про стан розслідування кримінального провадження №0001335, 02 квітня 2018 року здійснення досудового розслідування доручено слідчому СВ Сумського ВП Шуляку Б.В.(а.с.111-114).

08 листопада 2018 року був проведений слідчий експеримент, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту (а.с.22-24).

18 червня 2018 року прокурором Сумської місцевої прокуратури надано вказівки (повторні) про проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001335: допитати в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , вжити заходи щодо проведення судово-медичних експертиз для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, вилучення відповідної медичної документації (а.с.26).

Згідно довідки про стан розслідування кримінального провадження №0001335, 11 квітня 2019 року надано запит до УПП в Сумській області з метою отримання відеозапису з нагрудної камери працівників поліції. 11 травня 2019 року надійшла відповідь про неможливість надання відеозапису.

В порядку ст. 40 КПК України, надавалися неодноразові письмові доручення про допит в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

На виконання яких, лише допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень.

31 травня 2019 року слідчим СВ Сумського ВП Шуляком Б.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001335 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.111-114).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2019 року, скасовано постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області Шуляка Б.В. про закриття кримінального провадження №0001335, внесеного до ЄРДР 07 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України. Зобов`язано СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001335, внесеному до ЄРДР 07 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України (а.с.27).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 серпня 2019 року зобов`язано слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області Шуляка Б.В. по кримінальному провадженню №0001335 розглянути клопотання від 24 липня 2019 року представника ОСОБА_1 адвоката Стадника С.В. про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 (а.с.28-29).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2019 року зобов`язано слідчого ВП ГУНП в Сумській області Шуляка Б.В. в строк до 20 вересня 2019 року розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 захисника Стадника С.В. та повідомити про результати розгляду у порядку визначеному ст. 220 КПК України, за наявності підстав винести відповідну вмотивовану постанову, у разі задоволення клопотання надати матеріали провадження згідно ст. 221 КПК України (а.с.32).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року, зобов`язано слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження №0001335 від 07.04.2017 року, провести необхідні слідчі (розшукові) дії по кримінальному провадженню за результатами розгляду клопотання адвоката Стадника С.В. від 24 липня 2019 року та допитати свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та її чоловіка на ім`я ОСОБА_8 в присутності представника потерпілого ОСОБА_1 (а.с.30).

Згідно довідки про стан розслідування кримінального провадження, 23 грудня 2019 року слідчим СВ Сумського ВП Шуляком Б.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001335 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 січня 2020 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

10 травня 2020 року слідчим СВ Сумського ВП Шуляком Б.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001335 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 липня 2020 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

24 липня 2020 року Сумської місцевою прокуратурою визначено підслідність за підрозділом дізнання Сумського ВП та здійснення досудового розслідування доручено дізнавачу сектору дізнання даного підрозділу ОСОБА_9

06 листопада 2020 року процесуальним керівником надано письмові вказівки щодо допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та її чоловіка на ім`я ОСОБА_8 з метою встановлення факту отриманих ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. На виконання останніх в якості свідка було допитано свідка ОСОБА_2 , яка на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від надання пояснень (а.с.111-114).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції визнав факт заподіяння позивачу моральної шкоди позивачу діями відповідача, а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків, не проведенні комплексу дій, передбачених КПК України. Врахувавши характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності суд першої інстанції дійшов вважав за необхідне стягнути моральну шкоду у розмірі 1500 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Місцевий суд , ухвалюючи оскаржуване рішення обґрунтовано посилався на визнання факту заподіяння моральної шкоди позивачу діями відповідача , а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків, не проведенні комплексу дій передбачених КПК України.

Таким чином, у даному випадку, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2015 року у справі №6-440цс16.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 листопада 2021 року у справі «Черней проти України» ( заява № 26759/13 ) встановив порушення пункту 1 статті 2 Конвенції у зв`язку з неефективним розслідуванням смерті брата заявника і вказав на такі недоліки в досудовому розслідуванні: відсутність ретельності та оперативності підірвала здатність органів влади встановити обставини справи; органи досудового розслідування насправді не намагалися провести ретельне розслідування; численні недоліки у зборі доказів; неодноразове повернення справи на додаткове розслідування внаслідок невжиття слідчими достатніх заходів. Європейський суд зазначив, що ці суттєві недоліки підірвали здатність органів досудового розслідування встановити обставини смерті брата заявника і відповідальних осіб, якщо такі є .

Також в цій справі Європейський суд з прав людини зазначив, що після виникнення зобов`язання провести ефективне розслідування дотримання процесуальних вимог за статтею 2 Конвенції оцінюється на підставі декількох основних критеріїв: належність слідчих дій, оперативність розслідування, залучення членів родини померлого та незалежність розслідування. Зобов`язання провести розслідування не є обов`язком досягнення результатів, а обов`язком вжиття заходів. Суд погоджується , що не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти висновку, який співпадає із викладом подій скаржника . Проте воно, у принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи, а якщо твердження виявляться правдивими до встановлення та покарання винних осіб .

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг відповідачів у справі про те що наявність неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб державних органів обов`язково повинна бути встановлена рішенням суду в іншій справі, що , на думку апелянтів, є необхідною підставою для відшкодування збитків .

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен , чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що події , за яких позивач отримав тілесні ушкодження , відбулись ще 29 березня 2017 року і у своїх заявах допитані в якості потерпілих позивач ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_5 вказували на особу, яка наносила позивачу удари предметом схожим на дерев`яну биту та іншу особу, яка також наносила удари позивачу, а також на особу , яка фіксувала цю подію за допомогою телефону , але у Довідці про стан розслідування кримінального провадження № 001335 розпочатого 7 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України , яка складена станом на 7 квітня 2021 року відсутні відомості про встановлення цих осіб та їх допит , а також про встановлення наявності та вилучення відеозапису цих подій ( т.1 а.с.111-114).

Крім того, із запитом до УПП в Сумській області з метою отримання відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, які 29 березня 2017 року прибули на виклик за адресою АДРЕСА_3 і який міг би сприяти встановленню істини у справі слідчий звернувся лише 11 квітня 2019 року, що унеможливило надання такого відеозапису, у зв`язку із його відсутністю.

В порядку ст. 40 КПК України слідчому надавалось десять доручень про допит в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та чоловіка на ім`я ОСОБА_8 на яких вказав потерпілий ОСОБА_1 як на очевидців події, але за увесь час розслідування були допитані лише свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які на підставі ст.63 Конституції України відмовились від надання пояснень.

Також із вищезазначеної Довідки вбачається, що слідчим слідчого відділення Сумського ВП Шуляком Б.В. чотири рази виносились ухвали про закриття кримінального провадження, які скасовувались слідчими суддями .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність неправомірних дій та бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції в Сумській області , яка полягає у відсутності розумності тривалості провадження , винесенні незаконних рішень, не проведенні комплексу дій передбачених КПК України які б могли призвести до встановлення фактів справи, очевидців події та до встановлення та покарання винних осіб, що, в свою чергу і заподіяло моральну шкоду позивачу у справі.

В той же час, розмір моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Висновок місцевого суду щодо визначеного розміру моральної шкоди є правильним, законним та обґрунтованим. При цьому суд правильно керувався засадами розумності, виваженості та справедливості. Обставини справи встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто місцевий суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував моральні страждання яких зазнав позивач у справі внаслідок тривалості досудового розслідування, що змінило його нормальний життєвий ритм, а також вимоги розумності та справедливості, й дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 1500 грн. , оскільки саме такий розмір відшкодування є достатнім для розумного задоволення потреб позивача.

Отже, рішення місцевого суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, принципам і завданням цивільного судочинства, вимогам статей 263 та 264 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги представника позивача є ідентичними змісту позову та зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції без належного обгрунтування в чому саме було допущено неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Отже, доводи апеляційних скарг учасників справи не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , яка була подана його представником ОСОБА_11 , Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 лютого 2022 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Т. А. Левченко