Провадження № 2/932/3283/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що позичальник звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету заяву б/н від 18.06.2014 року, отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1 800, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява № б/н від 18.06.2014 року разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у анкеті заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів банку» додані до позовної заяви. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у останньої утворилася заборгованість перед позивачем станом на 28.11.2018 року у розмірі 11 783, 21 грн., яка складається із заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1 667, 66 грн., пенею 9 078, 25 грн., штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф у розмірі 537, 30 грн. (процентна складова).

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 11 783, 21 грн. та судові витрати у розмірі 1762, 00 грн.

Справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлева Д.О., якого рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року відсторонено від здійснення правосуддя.

Протоколом повторного автоматичного розподілу від 22.12.2020 року справу передано судді Кондрашову І.А.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року справу прийнято в провадження судді Кондрашова І.А. та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.06.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір шляхом приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розмір процентної ставки в подальшому був збільшений банком в односторонньому порядку.

Як убачається із розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 28.11.2018 року становить 11 783, 21 грн., та складається із заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1 667, 66 грн., пенею 9 078, 25 грн., штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф у розмірі 537, 30 грн. (процентна складова).

Вирішуючи питання про обґрунтованість даних сум боргу та наявність правових підстав для їх стягнення, суд виходить з такого.

Відповідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В силу ст. ст. 526, 527ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: право вимагати дострокового повернення всієї суми позики, сплата неустойки, штрафів.

Згідно ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З аналізу наведених норм слідує висновок, що боржник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, а у разі порушення ним грошового зобов`язання та не повернення позикодавцю суми позики або її частини, може нести цивільну відповідальність у вигляді сплати неустойки, відшкодування збитків тощо.

Суд враховує те, що анкета заява № б/н від 18.06.2014 року, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які містяться на офіційному веб порталі АТ КБ «Приватбанк», або в друкованому вигляді, до яких приєднався відповідач шляхом підписання відповідної анкети-заяви, не складають між відповідачем і банком кредитний договір, оскільки не доведено, з якою саме редакцією цих Умов, правил надання банківських послуг, Тарифів, ознайомився відповідач, а також не доведено, що такі документи взагалі містили положення про істотні умови кредитування. Також названі Умови, правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів банку, не містять підпису позивача, а отже суд не може застосувати спрощений порядок укладання кредитних договорів до цих правовідносин.

Але разом з тим, судом установлено, що в позивача відсутня заборгованість за тілом кредиту, що також підтверджується й матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заборгованість за тілом кредиту - це витрати клієнта за рахунок кредитного ліміту. Заборгованість за простроченим тілом - це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув, тобто це частина витраченого клієнтом кредитного ліміту, яка вже має бути погашена клієнтом станом на конкретну дату.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повернуто тіло кредиту.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Право кредитора нараховувати проценти випливає з положень ст. ст. 1054-1056 ЦК України.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не був належним чином ознайомлений із розміром процентної

ставки по кредиту. Так, анкета заява такої інформації не містить. Довідка про умови кредитування, яка підписана відповідачем, до матеріалів справи не додана.

Отже, відповідач під час укладання кредитного договору не мала можливості ознайомитись із основними умовами кредитування та не була обізнаною про розмір процентів за договором, а оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, не є складовою кредитного договору, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову в частині стягнення процентів, тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

З приводу стягнення пені та штрафів за порушення кредитного договору, суд виходить з такого.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували, що відповідач був ознайомлений із розміром та порядком нарахування пені за кредитним договором, розмірами штрафів за порушення умов договору. Оскільки Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, не є складовою кредитного договору, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 9 078, 25 грн., штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штрафу у розмірі 537, 30 грн. (процентна складова).

Таким чином, за результатами вирішення спору суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, оскільки умови та порядок нарахування процентів та штрафних санкцій передбачені названими правилами надання банківських послуг, які не є складовою кредитного договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ