Дата документу 04.02.2022
Справа № 334/8192/19
Провадження № 6/334/40/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про зміну способу виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 09.11.2020 року по справі № 334/8192/19, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 09.11.2020 року по справі № 334/8192/19, а саме: змінити спосіб і порядок виконання постанови Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 09.11.2020 року № 334/8192/19, зазначивши наступне: «Компенсувати Концерну «Міські теплові мережі» за рахунок держави судовий збір в сумі 2611,27 грн. в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, шляхом їх стягнення з відповідного рахунку державного бюджету».

Заява мотивована тим, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі-Порядок) від 03 серпня 2011 року №845 затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно п.3 вищезазначеного Порядку передбачено, що органами Державної казначейської служби України виконуються на підставі виконавчих документів рішення лише про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, які обслуговуються в органах Державної казначейської служби України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду цього питання.

Дослідивши заяву начальник Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання рішення, долучені до неї документи, матеріали цивільної справи № 334/8192/19, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

09.07.2020 року Ленінським районним судом Запоріжжя винесено рішення у справі № 334/8192/19, яким у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) відмовлено у повному обсязі (а.с.61-62).

09.11.2020 року постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу Концерну "Mіські теплові мережі" у ocoбi представника ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2020 року у цій справі скасовано. Позов Концерну "Mіські теплові мережі" задоволено частково. Стягнуто зi ОСОБА_1 на користь Концерну "Mіські теплові мережі" заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2016р. по 01.06.2019р. в сумі 1257 (однієї тисячі двохсот п`ятдесяти семи) гривень 19 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено: в частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2009р. по 01.12.2016р. в сумі 1140,63 грн. у зв`язку з пропуском строку позовної давності за період з 01.12.2016р. по 0.06.2019р. в сумі 2 849,37 грн. у зв`язку з необґрунтованістю. Компенсовано Концерну "Mіські теплові мережі" за рахунок держави судовий збір в сумі 2611 (двох тисяч шестиста одинадцяти) гривень 27 копійок в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За заявою представника Концерну «Міські теплові мережі» Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості за комунальні послуги та компенсування судового збору.

Статтею18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення суду відбувається на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів.

У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий органі мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. (ст.. 4 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Втім, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви, бо виконавчий лист, який було видано Ленінським районним судом м. Запоріжжя з формулюванням: «Компенсувати Концерну "Mіські теплові мережі" за рахунок держави судовий збір в сумі 2611 (двох тисяч шестиста одинадцяти) гривень 27 копійок в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України», містить резолютивну частину постанови Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2020 року містить формулювання, яке визначене у ч. 6 ст. 141 ЦПК України, а саме:компенсувати судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що «компенсація» і є за своєю сутністю способом стягнення на користь апелянта судового збору, прямо передбачена ЦПК України.

Ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати не чинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Крім того, змінивши спосіб та порядок виконання постанови апеляційного суду, а саме його резолютивної частини, відповідно до вимог заявника, суд змінить останнє по суті, що є неприпустимим та виходить за межі повноважень суду.

Судом не було встановлено обставин, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення в частині компенсації судового збору.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення слід відмовити, бо зміна способу виконання рішення в такий спосіб фактично змінює резолютивну частину саме Постанови Запорізького апеляційного суду від 09.11.2020 року.

Керуючись ст.435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про зміну способу виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 09.11.2020 року по справі № 334/8192/19 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 04.02.2022 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.