Справа № 489/6379/19
Провадження № 22-ц/812/183/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Лівшенку О.С.,

за участі позивача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про затвердження мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, який рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2021 року задоволено і з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 05 березня 2018 року у розмірі 332 000,00 грн. та 3320,00 грн. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали ти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційної інстанції сторони звернутися із спільною заявою про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

За умовами мирової угоди сторони домовились про те, що ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1 3000 доларів США в якості погашення боргу за договором позики від 05 березня 2018 року, який був укладений у вигляді розписки, оригінал якої зберігається у матеріалах даної цивільної справи.

Договір позики від 05 березня 2018 року вважається припиненим через повне його виконання боржником ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 не має жодних матеріальних претензій до ОСОБА_3 за вказаним договором позики.

Судові витрати, сплачені сторонами у цій справі розподіляються наступним чином: ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1 10 000 грн. судових витрат, які складаються з витрат на оплату судового збору та професійну правову допомогу.

Перевіривши доводи заяви та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно із частинами 1 4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді, сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 207 ЦПК України, укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Затвердження судом мирової угоди як форма вирішення спору має свою спрощену процесуальну процедуру, в якій не передбачено обов`язку доказування та оцінки доказів.

Отже, здійснюючи правосуддя і діючи у межах наданих законом повноважень, вирішуючи питання про наявність підстав для затвердження умов мирової угоди, відповідно до ст.207 ЦПК України суд повинен перевірити чи відповідають умови мирової угоди положенням закону, її зміст, чіткість викладення її умов, чи стосується угода предмета спору, чи всі умови мирової угоди визначені у межах позову, стосуються предмета позову і засновані на взаємних поступках, чи ліквідується спір, що виникає між сторонами внаслідок такої мирової угоди.

Відповідно до положень процесуального законодавства, предмет позову - матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Згідно зі ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Предметом спору у цій справі було стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 332000 грн. щодо яких умов в угоді не визначено, а мирова угода укладена щодо сплати 3000 доларів США, що на теперішній час становить 84000 грн. і за умовами мирової угоди сплата цієї суми фактично є єдиною умовою відмови ОСОБА_1 від позовних вимог, що не свідчить про її відповідність інтересам позивача.

Крім того, мирова угода затверджена судом не містить всіх вимог, що визначені законом для її примусового виконання як виконавчого документу, а тому, на думку апеляційного суду, такі умови порушуватимуть права та інтереси позивача.

Між тим, колегія суддів зазначає, що сторонами не вичерпано можливість вирішення спору у позасудовому порядку.

За положеннями ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

Керуючись ст. ст. 255,368 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви про затвердження мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики - відмовити.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2022 року.