РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Овчаренко К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (без їх виклику) за наявними у справі матеріалами, цивільну справу №336/9190/21, пр.№ 2/336/1462/2022 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 9169,68 грн. за кредитним договором №б/н від 31.05.2012.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява б/н від 31.05.2012, після підписання якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитов, який у подальшому був збільшений до 11000,00 грн. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. На день смерті позичальника існувала заборгованість за простроченим тілом кредиту по кредитному договору перед банком в розмірі 9169,68 грн.

Від імені банку на адресу П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори 15 липня 2020 була надіслана претензія кредитора.

Спадкоємці померлого мали право подати у строк до 28.05.2020 заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, виявилася ОСОБА_1 , що було підтверджено відомостями з паспорту відповідача. На адресу спадкоємця ОСОБА_1 12 березня 2021 було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцем померлого ОСОБА_2 не виконана, саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без їх виклику), за наявними у справі матеріалами.

17.02.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить поновити строк на подання відзиву, у зв`язку із затяжною хворобою, також є особою похилого віку, їй тяжко пересуватися, так як має захворювання опорно-рухового скелету, поганий зір та має проблеми з пам`яттю.

А тому, суд оцінивши поважність причин пропущення строків для подання відповідачем відзиву, вважає за необхідним поновити відповідачу строку для подання відзиву та приєднати відзив до матеріалів цивільної справи.

Свій відзив відповідач мотивувала тим, що вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З померлим вони мешкали за однією адресою, однак у них був окремий бюджет. Відповідач не бажала отримували майно після померлого ОСОБА_2 , тому і не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого.

Крім того, відповідач зазначила, що сам факт реєстрації місця мого проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач стала спадкоємцем та прийняла після померлого ОСОБА_2 спадщину.

Вважає, що позивач не надав достатньо належних ї допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідач прийняла спадщину і спадщина є відповідною до боргу спадкодавця, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, що 31.05.2012 ОСОБА_2 уклав з банком договір № б/н, після підписання якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, який у подальшому був збільшений до 11 000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Позивач вважає, що спадкоємець є відповідач по справі ОСОБА_1 .

Позивачем 15.07.2020 була направлена претензія кредитора до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори.

26.08.2020 позивачем було отримано відповідь в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії Банку.

12.03.2021 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті боржника заборгованість складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9169,68 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися вна-слідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст.1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач по справі ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого та прийняла після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є відповідною.

Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання.

Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину.

Більш того, суду не було надано доказів кровної спорідненості вищевказаних осіб.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідач прийняла спадщину.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: П.В.Зарютін