Справа № 347/145/18
Провадження № 22-ц/4808/28/22
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

22 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Бойчука І.В., Василишин Л.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Боднарчука А.М., представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Андрусяк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адвоката Курило Вікторії Григорівни про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорчук Зореслава Романівна, про визнання заповіту недійсним та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення до первісного стану сторін договору та стягнення компенсації за безпідставно набуте майно,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 році ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорчук З.Р. про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно заповіту від 11 вересня 2013 року ОСОБА_5 заповіла на його користь все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право.

Однак, 24 листопада 2015 року приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук Зореславою Романівною від імені спадкодавця ОСОБА_5 посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі під № 640, спадкодавець заповіла все своє майно, яке буде належати на день її смерті, ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Позивач вважає, що на момент вчинення заповіту від 24.11.2015 спадкодавець не могла усвідомлювати свої дії, оскільки і за станом здоров`я, і за віком потребувала сторонньої допомоги та догляду. Крім того, даний заповіт був вчинений за день до того, як спадкодавець попала в Кутську міську лікарню, про що свідчить довідка Кутської міської лікарні від 07.12.2015 № 248, що в сукупності ставить під сумнів дійсність такого правочину.

Просив визнати недійсним заповіт, складений 24.11.2015 покійною ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.С. в с.Яблунів Косівського району та зареєстрований в реєстрі № 640 (а.с.1-3, том 1).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.124-127, том 2).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - Курило В.Г. подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд взагалі не з`ясував обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню.

Одночасно представником апелянта заявлено клопотання про призначення у справі посмертної судової психіатричної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Державної установи «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (вул.Кирилівська,103, м.Київ, 04080).

На вирішення експертизи вважає за необхідне поставити такі питання:

1.Чи мала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , захворювання, які призводять до психічних порушень, які суттєво впливають на життєдіяльність людини, її психологічне ставлення до оточуючого та здатність розуміти значення своїх дій?

2.В якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5 в момент посвідчення заповіту від 24.11.2015 року?

3.Чи міг вплинути психічний стан ОСОБА_5 на посвідчення заповіту від 24.11.2015 року на правильність сприйняття фактів, що мають значення для укладання заповіту?

4.Чи могла ОСОБА_5 на час посвідчення заповіту від 24.11.2015 року в силу свого стану здоров`я і віку правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними? (а.с. 134-146, том 3).

У судове засідання не з`явилася третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р., про день місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. На адресу суду нотаріусом направлено заяву про розгляд справи в її відсутності

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула питання про призначення експертизи за відсутності третьої особи.

Вислухавши думку представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Боднарчука А.М., представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Андрусяк Г.В., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4, том 1).

Із заповіту від 24.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук Зореславою Романівною від імені спадкодавця ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі під № 640, ОСОБА_5 на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке буде належати на день її смерті заповіла ОСОБА_2 . Зміст заповідачем прочитано та підписано особисто. Заповіт через похилий вік заповідачки посвідчений на дому за адресою її проживання: АДРЕСА_1 (а.с.7, том 1).

На а.с. 5 том 1 наявний заповіт ОСОБА_5 , за змістом якого на випадок своєї смерті ОСОБА_5 зробила таке розпорядження: все своє майно,що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право - заповіла ОСОБА_1 .

Позивач також стверджує, що у ОСОБА_5 не було волевиявлення вчиняти такий заповіт, якщо візуально навіть порівняти два заповіти - заповіт від 11.09.2013 року та заповіт від 24.11.2015 року, то вони є різними.

На а.с. 21 том 1 міститься довідка Кутської міської лікарні № 248 від 07.12.2015 року, згідно із якою ОСОБА_5 , 1945 року народження, жителька с. Старі Кути Косівського району, дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 25.11.2015 року по 04.12.2015 року. Історія хвороби № 1824.

З відповіді комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Косівської міської ради» від 15.02.2021 року апеляційному суду повідомлено, що Косівський територіальний центр соціального обслуговування надання соціальних послуг Косівської районної державної адміністрації відповідно до розпорядження від 14.01.2021 року 33-к «Про ліквідацію юридичної особи публічного права» є ліквідованим. В січні 2021 року створена нова установа «Центр надання соціальних послуг Косівської міської ради», в якій теж функціонує відділення соціальної допомоги вдома, надання адресної натуральної та грошової допомоги. Водночас, на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома КУ «Центр надання соціальних послуг Косівської міської ради» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебувала, тому по даній особі інформацією не володіють (а.с.36, том 4).

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Косівського районного суду від 24 березня 2020 року по даній справі вже призначалась посмертна судово-психіатрична експертиза (а.с.229-231, том 2), однак експертною установою повернуто ухвалу суду без виконання у зв`язку з відсутністю оплати експертизи (а.с.14, том 3).

В додатку до матеріалів справи в закритому конверті наявні медичні карти хворої ОСОБА_5 , записи рецептів та абонентські книжки, виконані рукописно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За вимогами ст. 225 ЦК України правочин, якій дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2011 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно з ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Як роз`яснено у п. 14 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №278/4583/13-ц.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Враховуючи ту обставину, що для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_5 та її здатність (нездатність) розуміти значення своїх дій і керувати ними під час вчинення правочину необхідні спеціальні знання в галузі психіатричної медицини, а такими знаннями суд не володіє, відповідно до ст.259, 260, 298 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити посмертну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_5 щодо визначення психічного стану вказаної особи із визначенням питання до експертів у відповідності до предмету позовних вимог.

Суд, з урахуванням територіальності розгляду справи, економії процесуальних строків, виду експертизи (первинна) та наявності регіональної експертної установи, дійшов висновку про доцільність доручити виконання експертизи Комунальному некомерційному підприємству «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради (76011, вул.Медична, 15, м.Івано-Франківськ).

На вирішення посмертної судово-психіатричної експертизи слід поставити такі питання, які мають значення для вирішення спору по суті:

1.Чи страждала ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) будь-якими психічними захворюваннями?

2.Чи на час підписання заповіту 24.11.2015 року ОСОБА_5 усвідомлювала значення своїх дій та чи могла керувати ними?

Всі інші питання, поставлені заявником у довільній редакції, окремої відповіді не потребують для вирішення спору і можуть бути досліджені експертом при наданні висновку на основні питання, які мають значення для вирішення спору.

Слід направити для дослідження експертній установі для проведення експертизи відповідну документацію в закритому конверті:

1.Довідку Косівської районної поліклініки № 176 від 18.05.2020 року;

3.Медичну карту стаціонарного хворого № 1824;

4.Медичну карту стаціонарного хворого № 1528;

5.Медичну карту стаціонарного хворого № 5575;

6.Медичну карту б/н на ім`я ОСОБА_5 (331/4);

7.Розрахункові книжки за електроенергію №1-133 за 2008, 2009 р.р.;

8.Розрахункові книжки за газ № НОМЕР_2 за 2007 рік, 2008, 2020 р.р.;

9.Паспорт від пилососа від 2008 року;

10.Кулінарні записи, написані почерком ОСОБА_5 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Таким чином, з метою економії процесуальних строків, суд дійшов висновку про доцільність зупинення провадження по справі на час проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 103, 104, 252, 253 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адвоката Курило Вікторії Григорівни задовольнити.

Призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

1.Чи страждала ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) будь-якими психічними захворюваннями?

2. Чи на час підписання заповіту 24.11.2015 року ОСОБА_5 усвідомлювала значення своїх дій та чи могла керувати ними?

Проведення експертизи доручити експерту (ам) Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради (76011 вул.Медична, 15, м.Івано-Франківськ).

Попередити експерта (ів) про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта та за відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

В розпорядження експерта (ів) надати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорчук Зореслава Романівна, про визнання заповіту недійсним та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення до первісного стану сторін договору та стягнення компенсації за безпідставно набуте майно.

Роз`яснити сторонам зміст ст. 109 ЦПК України, якою передбачено, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На час проведення експертизи провадження в справі зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту.

Судді: І.О. Максюта І.В. Бойчук

Л.В. Василишин

Повний текст ухвали складено 11 березня 2022 року.