Справа № 571/2023/21
Провадження № 2/571/77/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Т.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про визнання незаконним нарахування оплати за розподіл природного газу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (далі АТ «Рівнегаз») про визнання незаконним нарахування оплати за розподіл природного газу, скасування заборгованості та зобов`язання відповідача зарахувати суми коштів за надходження субсидії на особовий рахунок позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 серпня 2021 року Рокитнівським районним судом Рівненської області видано судовий наказ за заявою АТ «Рівнегаз» про стягнення з неї на користь стягувача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2533 гривні 14 копійок та судового збору в розмірі 227,00 гривень.

В заяві про видачу судового наказу від 10.08.2021 № 330007.1-Ск-6947-0821 зазначається Типовий договір розподілу природного газу та за яким вона зобов`язана виконувати його умови.

Однак, зазначений Типовий договір АТ «Рівнегаз» з нею не укладало, що підтверджується відсутністю її реквізитів у договорі та відсутня дата укладення, а також відсутня її заява про приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Про щомісячні оплати вартості послуг розподілу природнього газу в розмірах: 229,79 грн., 236,68 грн., 361,88 грн. АТ «Рівнегаз» її не повідомляло, а також не надало обґрунтування щодо вартості вказаних послуг.

Зазначає, що нею особисто був оплачений проект газифікації житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до схеми газопроводу всі комунікації були куплені і встановлені за її кошти.

Нею проводилась оплата за спожитий природний газ згідно показників лічильника. Однак, вказані кошти за спожитий природний газ АТ «Рівнегаз» зараховував за надані послуги з розподілу природного газу. Зокрема, в січні 2021 року було зараховано за надані послуги з розподілу природного газу кошти в сумі 2798 гривень та лютому - 361 гривня.

Ухвалою Рокитнівського районного суду від 02 вересня 2021 року у справі №571/1213/21 скасовано судовий наказ від 16 серпня 2021 року, виданий Рокитнівським районним судом Рівненської області за заявою АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2533 гривні 14 копійок та судового збору в розмірі 227 гривень 00 копійок.

З аналогічною заявою про видачу судового наказу АТ «Рівнегаз» зверталось до Рокитнівського районного суду Рівненської області та був виданий судовий наказ від 19.08.2020 у справі №571/1094/20, який в подальшому ухвалою суду від 22.09.2020 р. був також скасований.

В ухвалах суду було роз`яснено стягувачу його право звернутися до суду із вказаними у заявах про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Однак, АТ «Рівнегаз» до суду не зверталось з такими вимогами в порядку позовного провадження.

13.08.2021 року вона зверталася із заявою до АТ «Рівнегаз» про зарахування суми коштів за надходження субсидії за січень 2021 року у розмірі 2798,00 гривень та за лютий 2021 року в розмірі 361,00 гривні на погашення боргу за спожитий газ, які були помилково зараховані за розподіл природного газу з невідомих їй причин.

Однак, відповідач не здійснив зарахування, посилаючись на те, що ухвали Рокитнівського районного суду від 22.09.2020 та від 02.09.2021 не містить інформації щодо здійснення такого перерахунку за розподіл природного газу.

Протиправні дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» призвели до заборгованості за спожитий природний газ, і стало підставою відключення газу, що підтверджується актами від 06.07.2021 року та 27.08.2021 року.

Також позивач зверталася до Рівненської ОДА, яка 27.08.2021 рекомендувала згідно із ст.16 ЦК України та ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» звернутися до суду за захистом своїх прав.

Вважає дії відповідача незаконними, оскільки: договір про розподіл природного газу з нею не укладався, заява щодо приєднання умов вказаного договору нею не подавалась, проект газопостачання до її домоволодіння проводився нею особисто за її кошти, відповідно до схеми газопроводу всі комунікації були куплені і встановлені за її кошти, АТ «Рівнегаз» ніяких коштів не вкладало та не проводило роботи щодо газопостачання до її домоволодіння.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить:

1.Визнати незаконними дії відповідача по нарахуванню позивачу заборгованості за розподіл природного газу до газового обладнання в будинку позивача по адресі: АДРЕСА_1 з 01.01.2020.

2.Скасувати заборгованість, нараховану позивачу за розподіл природного газу в розмірі 3980,65 гривень.

3.Зобов`язати відповідача зарахувати суми коштів за надходження субсидії за січень 2021 року у розмірі 2798,00 гривень та за лютий 2021 року у розмірі 361,00 гривень на особовий рахунок № НОМЕР_1 .

4. Звільнити від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 02.03.2022 позивача звільнено від сплату судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25 березня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву АТ «Рівнегаз» зазначає, що взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через газорозподільної системи (далі ГРМ), включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору - природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Послуги розподілу природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 надаються товариством відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу» та «Кодексу газорозподільних систем», затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 та на умовах укладеного «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за N1384/27829 (далі Договір).

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

З метою забезпечення обліку та вимірювання обсягів спожитого природного газу на об`єкті споживача за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено лічильник газу марки Еlster, G4, заводський №4508250, 2010 року випуску.

Фактом приєднання Споживача до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання та/або сплати рахунка Оператора ГРМ, та або документально підтверджене споживання природного газу.

Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують бажання укласти цей Договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить зміна показників лічильника газу в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента та надходження оплат наданих послуг.

У відповідності до вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору місячна вартість послуги розподілу природного газу у 2021 році з врахуванням ПДВ становить: з 01.01.2021 - 179,50 х 2,016 = 361,88 грн..

Зазначене вище підтверджується фінансовим станом споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 загальна заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу станом на дату подання відзиву становить 5013 гривень 52 коп.

Відповідно до пункту 8.1 Договору, Сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

Відтак, за цим Договором позивач зобов`язана виконувати його умови, та несе передбачену законом відповідальність за невиконання чи не належне виконання своїх обов`язків (Розділ VIII Договору).

АТ «Рівнегаз» свої зобов`язання виконує в повному обсязі та забезпечує цілодобовий доступ до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу.

Однак, споживач оплату в повному обсязі за отримані послуги з розподілу природного газу не проводить, чим порушує вимоги Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу.

Вважають, що позовна вимога про зарахування суми коштів за надходження субсидії у розмірі за січень 2021 року 2798,00 гривень та за лютий 2021 року в розмірі 361,00 гривні на особовий рахунок № НОМЕР_1 позивача є необґрунтованою та безпідставною, оскільки вказані суми вже обліковуються на особовому рахунку позивача з моменту їх надходження (19.01.2021 року та 22.02.2021 року відповідно), що підтверджується фінансовим станом по о/р № НОМЕР_1 .

Посилаючись на вищевикладене, норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про ринок природного газу», висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц та у постанові від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, просять відмовити повністю у задоволенні позовних вимог (а.с.66-71).

В судове засідання з`явилася позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та наголосила, що після скасування судових наказів відповідач не звертався до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за надані послуги. Крім того, всі витрати по газифікації її домоволодіння понесла вона особисто. Нового, іншого газопроводу за свої кошти відповідач до будинку не проводив, газ до будинку постачається по трубах, придбаних за її кошти. Оскільки відповідач жодного договору на надання послуг з газопостачання з нею не погоджував та не укладав, посилання відповідача на Типовий договір є безпідставними. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, разом з тим, згідно ухвали суду про відкриття провадження, судом вирішено розгляд справи проводити без повідомлення (виклику) сторін.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 ч.1.ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Отже, аналізом вищенаведеного слід вказати, що позивач є споживачем житлово-комунальних послуг з газопостачання, а відповідач - виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає та є власником квартири в АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується поясненнями позивача і в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України визнається судом достовірною та такою, що не підлягає доказуванню.

На замовлення позивача, у 2008 році НВК «ОЛТЕК» виготовлено робочий проект газифікації житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.20-24).

Як зазначає позивач, витрати на газифікацію свого житла позивач оплатила одноосібно, отримані послуги газопостачання оплачує своєчасно та згідно розрахунків.

Довідкою про фінансовий стан споживача від 03.08.2021 підтверджується, що позивач є споживачем послуг газопостачання, оскільки на її ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 , за яким проводилося нарахування та оплата отриманих послуг (а.с.11).

Також встановлено, що у зв`язку з витоком газу мало місце припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом опломбування вхідної засувної арматури від 06.07.2021. Газопостачання відновлено 27.08.2021, що засвідчує акт № б/н на включення газу (а.с.9,10).

Разом з тим, згідно повідомлення АТ «Рівнегаз», станом на 22.09.2021 року за позивачем обліковується борг за надані послуги з розподілу пригодного газу, який на вказану дату склав 3256,89 гривень (а.с.9).

Посилаючись на ухвали суду, позивач зазначає, що борг за розподіл газу здійснений незаконно, оскільки судові накази про стягнення такого боргу скасовані судом.

Відовідно до ухвал Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року у справі №571/1094/20 та від 02 вересня 2021 року у справі №571/1213/2021, скасовані судові накази Рокитнівського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2020 року та від 16 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Рівнегаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1615,42 гривень та 2533,14 гривні та судових витрат (а.с.18,19).

Згідно довідки про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 , наданої позивачем у судовому засіданні, за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку споживача № НОМЕР_1 , 18.01.2021 проведено оплату за надані послуги в сумі 2798,84 гривень та 18.02.2021 в сумі 361,88 гривні (а.с.82).

Аналогічна інформація міститься у довідці про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , виданої 23.03.2022 та долученої до відзиву відповідачем (а.с.72).

Разом з тим, позивач стверджує, що кошти в сумі 2798,84 гривень та 361,88 гривні мають бути зараховані на субсидію, а зарахування вказаних коштів, як борг за розподіл природного газу, здійснено відповідачем незаконно, у зв`язку з відсутністю укладеного договору між сторонами.

Слід зазначити, що відносини між газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу, «Кодексом газорозподільних систем», затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі Кодекс ГРМ) та на умовах укладеного «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829 (далі Типовий договір №2498).

У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Законом України «Про ринок природного газу.

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору N 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим регулятором для відповідного оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача.

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору №2498 цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Отже, судом встановлено, що позивач приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору АТ «Рівнегаз» взяло на себе зобов`язання по розподілу природний газ споживачу в необхідних об`ємах (обсягах), а позивач взяла на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість наданих послуг у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Кодексу обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі N 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2951цс15.

Слід зазначити, що відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся та не відмовляється від надання послуг позивачу, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення позивача від їх оплати, позивачем не надано.

Не заслуговує на увагу суду посилання позивача на скасовані судові накази про стягнення з позивача боргу за надані послуги, як підставу задоволення позовних вимог, оскільки під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті та відповідно до ч.3 ст.167 ЦПК України судовий наказ може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

За приписами ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи встановлені обставини у справі та вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Відповідно до ухвали суду від 02 березня 2022 року позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист справ споживачів». Відтак, витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.264,265,268,354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про визнання незаконним нарахування оплати за розподіл природного газу, скасування заборгованості та зобов`язання відповідача зарахувати суми коштів за надходження субсидії на особовий рахунок позивача, відмовити.

Витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз», місцезнаходження: 33027, м.Рівне,вул.Івана Вишенського, 4, ЄДРПОУ - 03366701.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2022.

Суддя А.Ф.Комзюк