Провадження № 2/200/2418/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , подану нею у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, про відстрочення виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення. Заява мотивована тим, що у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за за позовом ПАТ «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення суми. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2019 року по справі № 200/18410/18 були задоволені позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 та стягнуто з останньої на користь ПАТ «Дніпрогаз» кошти у розмірі 33 964, 15 грн.

На даний час у відповідача існують складнощі у виконанні цього рішення суду, оскільки вона подала заяву про його перегляд, яка не була тривалий час розглянута, а поява обставин, з якими закон пов`язує надання відстрочки від виконання рішення суду, не залежать від її волі, оскільки вона мешкає за вищевказаною адресою та не отримувала повісток внаслідок поганої роботи «Укрпошти».

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали заяву про відстрочення виконання рішення.

Представник позивача проти задоволення заяви заперечував, тому що рішення вже тривалий час не виконується, а сума заборгованості на є великою, відповідач не довела свій незадовільний майновий стан.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши заяву про відстрочення виконання судового рішення та перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 18 ЦПК України).

Водночас згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Також, однією із основних умов для надання відстрочення виконання рішення, є доведення заявником незадовільного майнового стану.

Проаналізувавши заяву про надання відстрочення виконання рішення суду, слід відзначити, що доводи, які наведені відповідачем, не є тими обставинами, які надають право на відстрочення виконання рішення. Відповідачем на підтвердження своїх аргументів не надано жодного належного і допустимого доказу ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, що є передумовою надання відстрочки.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає підстав для надання ОСОБА_1 відстрочки виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2019 року по справі № 200/18410/18, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 260, 353, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року по справі № 200/18410/18, про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ