ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2350/22
провадження № 2-з/753/96/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

4 лютого 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 лютого 2022 року заяву передано судді Шаповаловій К.В., фактично заяву передано судді 8 лютого 2022 року.

Разом із позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 8 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову передано судді Шаповаловій К.В.

Ухвалою суду від 9 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову було повернуто позивачу, оскільки ним не дотримано вимог статті 151 ЦПК України.

16 лютого 2022 року від позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову передано судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що звернувся до суду із позовом про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Оскільки у позові він оскаржує наявність підстав для сплати аліментів, а повернути стягнуті аліменти буде неможливо, просив суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі судового наказу від 24 червня 2019 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суддя вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150

ЦПК України.

Зокрема, згідно з пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено зупиненнястягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, в той час як предметом спору між сторонами, є припинення стягнення аліментів.

З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень (позивачем не долучено ані до позову, ані до заяви про забезпечення позову жодних документів на підтвердження викладених у заяві та позові обставин) судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 24 червня 2019 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

З інформації, що розміщена в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (позивачем не долучено ані до позову, ані до заяви про забезпечення позову жодних документів на підтвердження викладених у заяві та позові обставин) судом встановлено, що Шевченківським ВДВС у м. Києві ЦМУ Мю (м. Київ) 21 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження, де боржником зазначено ОСОБА_1 , стягувачем ОСОБА_2 .

Статті 124, 128 Конституції України встановлюють принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності (правової певності), який передбачає, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За нормою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже враховуючи викладене вище, зважаючи на доводи заяви про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 фактично просить вжити заходів забезпечення позову у вигляді зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим.

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що вимоги позивача про забезпечення позову суперечать засадам цивільного судочинства, є очевидно необґрунтованими, а відтак правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Шаповалова К.В.