РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/260/22

28 березня 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в Костопільський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2501 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:1383..

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні повні вимоги визнав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

З протоколу №554903 проведення електронних торгів від 27.09.2021 року вбачається, що переможцем торгів, реєстраційний номер лота 492250, щодо предмета іпотеки - нежитлової будівлі, телятник-воловник, літ.Б-1, загальною площею 673,5 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що відбулися 27.09.2021 року є позивач ОСОБА_3 . Ціна продажу вказана 220773 грн.

Костопільським районним відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) видано Акт про реалізацію предмета іпотеки від 06.10.2021 року, на підставі якого приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Гладишем О.А. 08.10.2021 року видано ОСОБА_3 Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстрованого у реєстрі за №2116.

Також право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано 08.10.2021 року за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 060, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №278820918 від 08.10.2021 року.

У Свідоцтві про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.10.2021 року вказано, що нежитлова будівля, телятник-воловник, літ.Б-1, загальною площею 673,5 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , є нежитловою будівлею цегляною, має загальну площу 673,5 кв.м., придбана ОСОБА_3 за 220773 грн., що раніше належала відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу нерухомості, посвідченого Семенюк С.І., приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області 05 серпня 2008 року за №3005, право власності на яку зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації номер запису 57-362 в книзі 1, та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №14093473.

Вказана нежитлова будівля телятника-воловника знаходиться на земельній ділянці відповідача площею 0,2501 га з кадастровим номером :03:007:1383 та належить йому на праві власності. Дана обставина підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-022 від 31.01.2022 р. та інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №297214991 від 31.01.2022 р.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 фактично користується даною земельною ділянкою, оскільки на ній розміщена нежитлова будівля телятника-воловника, проте не може її переоформити на себе, оскільки відповідач є боржником у виконавчому провадженні і не може укласти будь-яких договорів щодо спірної земельної ділянки.

За змістом ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Вказані норми законів узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в Постанові від 12.10.2016 р. у справі N 6-2225цс16 (яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України), за змістом ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 02 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зробила наступні висновки.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тіш не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Враховуючи вище наведене , суд дійшов висновку, що є всі підстави визнання за позивачем права власності на земельну ділянку загальною площею 0,2501 га та задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 11, 377 ЦК України, ст.120 ЗК України, ст.ст.3,107,118, 119 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2501 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:1383.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Текст рішення виготовлено 28 березня 2022 року.

Суддя П. В. Олійник