Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

31 січня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

при секретарі судового засідання - Конончуку Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

У С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 72201,39 грн. та 908,00 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.04.2020 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг 2500,00 доларів США, які зобов`язувався повернути протягом року, але не пізніше 02.04.2021 року. Однак, станом на 02.04.2021 року ОСОБА_2 вказаних коштів не повернув. Вважає, що оскільки сума позики у гривні становила на момент укладення договору позики 68990,50 грн., 3% річних рахуються від 03.04.2021 року до 21.10.2021 року (дата укладення позову), то всього сума відсотків складає 3210,89 грн. Таким чином, загальна сума до стягнення з відповідача, на думку позивача, є 72201,39 грн. Просить позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 29.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього.

Позивачем 30.12.2021 року подана до суду заява про розгляд справи у його відсутності, у які він просить позов задоволити.

Враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та наявність інших умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Судом встановлено, що 02.04.2020 року відповідач ОСОБА_2 взяв в борг в позивача ОСОБА_1 2500,00 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 02.04.2020 року. Як вбачається із вказаної розписки, відповідач зобов`язувався повернути позичені кошти позивачу протягом року в валюті.

Таким чином, між сторонами склались правовідносини, які регулюються параграфом 1 (позика) глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, враховуючи положення вищевказаних статтей та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що ОСОБА_2 не повернув суму позичених коштів протягом року від 02.04.2020 року, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про це.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку ціни позову суд виходить із наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 2500,00 доларів США, що станом на 02.04.2020 року було еквівалентно 68990,50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з офіційного сайту Міністерства фінансів України про курс долара США відносно гривні станом на 03.04.2020 року. Оскільки датою укладення договору позики є 02.04.2020 року, а договір укладено на рік, про що свідчить власноручно написане зобов`язання ОСОБА_2 , то позивачем вірно визначено, що 3 відсотка річних слід рахувати з 03.04.2021 року по день складення позовної заяви - 21.10.2021 року. Отже, 3 відсотка річних вираховуються за 567 днів від суми 68990,50 грн., і такі становлять 3210,89 грн. Підсумовуючи вищевикладене, загальна сума боргу ОСОБА_2 становить 68990,50 грн. плюс 3210,89 грн., а загалом 72201,39 грн.

Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань по договору позики в строки, передбачені договором не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 1046-1053 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 72201,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Подільським РВ ГУДМС України в м. Києві 19.10.2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 07.06.2017 року.

Повне судове рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя О.В. Лещенко