ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/450/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/2520/21 Категорія: 314000000 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання рішень та дій відповідача незаконними, про виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Підставою звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою про забезпеченням житлом у спосіб надання (виплати) грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відшкодування шкоди, є не виконання рішення суду постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020, у відповідності до якої зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради та департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради поновити позивача у списку громадян, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень; зобов`язано Черкаську міську раду забезпечити ОСОБА_1 та члена його сім`ї (дружину) ОСОБА_2 жилим приміщенням, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається у розпорядження міської ради, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 46 Житлового кодексу УРСР, стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 16000 гривень.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати незаконними (протиправними) дії та бездіяльність Черкаської міської ради, які полягають у нанесенні майнової шкоди, а саме, завдання збитків на суму вартості протиправно й довготривалого ненаданого жилого приміщення - за рахунок довготривалого невиконання міською радою норм житлового законодавства, а саме, частини першої статті 46 Житлового кодексу УРСР, статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанови Черкаського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у справі № 711/2309/19, виконавчого провадження від 21.09.2020 року за виконавчим листом № 711/2309/19, та які стосуються забезпечення житлом шляхом позачергового надання жилого приміщення для постійного проживання позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, із урахуванням членів його сім`ї (дружини); визнати за ним право на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, та на відшкодування збитків за безпідставно не отримане жиле приміщення - у визначеному розмірі зазначеної компенсації; визнати розрахунок грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення таким, що виконаний відповідно до постанови КМУ № 728 від 02.09.2015 року, а результат розрахунку компенсації, а саме, 1 061456, 4 грн., завданим збитком, що підлягає відшкодуванню (виплаті); відшкодувати завдану майнову шкоду, а саме, збитки на суму вартості (грошової компенсації) протиправно й довготривало ненаданого жилого приміщення - шляхом стягнення з Черкаської міської ради коштів у розмірі грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, а саме, у розмірі 1 061 456,4 грн.; визнати дії та бездіяльність Черкаської міської ради в частині невиконання законодавства України стосовно забезпечення жилим приміщенням позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, і невиконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 року - такими, що завдали позивачу моральну шкоду у вигляді душевних страждань, хвороб, та яка підлягає відшкодуванню; відшкодувати завдану моральну шкоду шляхом стягнення з Черкаської міської ради на користь позивача грошової компенсації за моральну шкоду у розмірі 400 000 грн.; ухвалюючи рішення про стягнення коштів з Черкаської міської ради (за майнову шкоду у розмірі грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, грошової компенсації за моральну шкоду), зазначити наслідки несвоєчасної виплати міською радою грошової компенсації з посиланням на Закон України «Про гарантії держави за виконання судових рішень», згідно з яким нараховується пеня у розмірі 3 % річних. Звільнити позивача від сплати судового збору на підставі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни (інваліда війни) від 12.07.2011 року серія НОМЕР_1 .
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на час розгляду справи постанова Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №711/2309/19 є виконаною.
Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями саме відповідача, бо в даному випадку, вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від завдання позивачу неправомірними діями відповідача матеріальної шкоди, наявність причинного зв`язку між завданням моральної шкоди та діями відповідача, позов в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням судом обставин, які мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно трактував позовні вимоги позивача в частині отримання грошової компенсації за житло. Крім того, взявши до уваги протиправне рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.10.2021 № 1089, яким на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі № 711/2309/19 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , 1951 року народження, на сім`ю у складі дві особи (він, дружина - ОСОБА_2 , 1961 року народження) без зняття з квартирного обліку, і протиправну постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2021, суд не з`ясував дотримання відповідачем Правил надання громадянам жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 №470.
Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що він, як позивач, заявив про нанесення йому шкоди, а Черкаська міська рада повинна довести, що не вона не виконала остаточне й обов`язкове до виконання судове рішення та що шкоди завдано не з її вини. Черкаська міська рада прийняла протиправне рішення №1089, надала його суду, як доказ виконання зазначеної постанови Черкаського апеляційного суду, і суд погодився з неправомірним виконанням.

Також зазначає, що звертаючись до суду, він сформував назву позову (заяви) так, що зазначив у ній про забезпечення житлом у спосіб надання (виплати) грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відшкодування шкоди. Вказує, що зазначив про надання грошової компенсації тому, що передбачав на стадії підготовчого провадження вирішити справу миром укласти мирову угоду щодо цієї компенсації, адже мирова угода є одним із можливих способів забезпечення житлом.

У відзиві на апеляційну скаргу Черкаська міська рада вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують аргументів суду першої інстанції, а тому Черкаська міська рада заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Вказує, що на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 року у справі №711/2309/19, Черкаською міською радою та підпорядкованими їй виконавчими органами, були здійснені дії:

-рішенням від 27.10.2020 №1053 «Про поновлення на квартирному обліку ОСОБА_1 », поновлено на квартирному обліку ОСОБА_1 , 1951 р.н., з сім`єю у складі дві особи (він, дружина ОСОБА_2 , 1961 р.н.). Включено його до списку позачергово отримання житла, як особу з інвалідністю внаслідок війни, з 04.02.2005 року;

-виплачено ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 17 729, 99 грн (з урахуванням виконавчого збору і витрат), що підтверджується платіжним дорученням від 23.10.2020 року №171;

-рішенням від 05.10.2021 №1089, на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі № 711/2309/19, ОСОБА_3 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 без зняття з квартирного обліку осіб, що включені до списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла.

Постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.12.2021 ВП №63077961, щодо зобов`язання Черкаської міської ради забезпечити ОСОБА_1 та члена його сім`ї (дружину) ОСОБА_2 жилим приміщенням - вказане виконавче провадження закінчено у зв`язку з виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Таким чином, Черкаською міською радою та її підпорядкованими виконавчими органами, постанова Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 року у справі №711/2309/19 виконана у повному обсязі.

Вказують, що в описово-мотивувальній частині позовної заяви та пунктах 3, 4, 5 прохальної частини ОСОБА_1 просив стягнути суму 1 061 456,40 грн як компенсацію. Водночас, за своїм змістом компенсація не є збитками, що свідчить про те, що позивач не визначився в своїй правовій позиції. Щодо грошової компенсації, то в даний час відсутній предмет спору між ОСОБА_1 та Черкаською міською радою, так як ОСОБА_1 взагалі не звертався із заявою на предмет виплати йому компенсації.

Крім того, позовна заява ОСОБА_1 не містила будь-яких доказів фактичних даних, на підставі яких суд міг встановити наявність обставин, що обґрунтовували позовні вимоги про те. що ОСОБА_1 діями Черкаської міської ради була завдана моральна шкода, що йому дійсно заподіяна моральна шкода; моральна шкода заподіяна йому саме внаслідок дій чи бездіяльності Черкаської міської ради та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи.

Черкаська міська рада також звертає увагу, що подаючи позови про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 зловживає наданим йому законом правом, оскільки звертається з такими позовами з метою власного збагачення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №711/2309/19, винесеній у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради та департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради поновити позивача у списку громадян, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень; зобов`язано Черкаську міську раду забезпечити ОСОБА_1 та члена його сім`ї (дружину) ОСОБА_2 жилим приміщенням, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається у розпорядження міської ради, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 46 Житлового кодексу УРСР, стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 16000 гривень.

Суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду питання щодо зняття з квартирного обліку та виключення зі списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, а також відсутність доказів поліпшення житлових умов ОСОБА_1 з часу постановлення його на квартирний облік із 04 лютого 2005 року до 26 грудня 2018 року, дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1278 від 26 грудня

2018 року та поновлення прав позивача, які він згідно вищезазначених положень житлового законодавства та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мав до ухвалення вказаного рішення виконкому, перебуваючи у списку громадян, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень.

Постановою Верховного суду від 23.11.2020 указана постанова залишена без змін.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин, якщо інше не встановлено законом.

У вищевказаній справі №711/2309/19 судами встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, на підставі підпункту «б» пункту 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками Збройних Сил України із 30 серпня 2004 року.

Наразі, підставою звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою про забезпеченням житлом у спосіб надання (виплати) грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відшкодування шкоди, є не виконання рішення суду постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020.

Колегія суддів зауважує, що однією із позовних вимог позивача є визнання за ним права на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, що свідчить про те, що судом вірно трактовано вимоги позивача у даній частині.

Крім того, заявлення такої вимоги також підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 14 квітня 2021 року зареєстровано в реєстрі за №1-1180, яка надала згоду на отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за належне йому для постійного проживання жиле приміщення (а.с. 19).

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного суду України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №813/1076/17 та від 14 листопада 2018 року у справі №817/986/17.

У даній справі позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання житла, звернувся до суду загальної юрисдикції із цивільним позовом про стягнення грошової компенсації.

Позов у цій справі подано з метою поновлення прав позивача у сфері житлових правовідносин, які він вважає порушеними відповідачами внаслідок не забезпечення його житлом згідно пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та частини 1 статті 46 ЖК Української РСР.

У спірних правовідносинах відповідач у межах та у порядку, встановленому законом, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію пільгу, надану йому в силу особливого статусу, визначеного Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу проходження публічної служби.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Відповідно до частин 1 та 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З аналізу наведених норм вбачається, що військова служба належить до публічної служби.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

Позивач, мотивуючи позов приписами Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» оскаржив бездіяльність відповідача у незабезпечені його згідно пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Така гарантія соціального захисту є однією з передбачених зазначеним законом пільг для осіб, які проходили військову, тобто публічну службу та набули статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Тому колегія суддів вважає, що означений спір є публічно-правовим, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 755/6184/19, від 09 грудня 2020 року у справі № 323/2244/20, від 23 грудня 2020 року у справі № 569/17179/18 та від 09 квітня 2021 року у справі №440/6059/20.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із розглядом справи з порушенням юрисдикції.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою підсудністю.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 374, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2021 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання рішень та дій відповідача незаконними, про виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення та відшкодування шкоди - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2022 року.

Судді: