Справа № 464/7527/21
пр.№ 2/464/503/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2022 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Гарасимович Ю.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 5 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, виплатити матеріальне відшкодування за період 2019 - 2021 роки на його утримання. В обгрунтування позову покликається на те, що 1995 року він перебував у шлюбі з відповідачем. Шлюб між ними розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.03.2019 року. Проте, після кількох перенесених інсультів значно погіршився його стан здоров`я, наступила параліч правої сторони тіла з пошкодженням мовлення, внаслідок чого він потребує постійного стороннього догляду. З 20.12.2017 року йому встановлена 1 група інвалідності загального захворювання, у зв`язку із чим він перебуває у скрутному матеріальному становищі, потребує постійного догляду та лікування, він немає належних умов проживання. Отримує лише пенсію, з якої здійснюється відрахування за кредитними зобов`язаннями, інших джерел доходів немає, натомість відповідач є працездатною, а відтак має змогу та зобов`язана, у зв`язку із його непрацездатністю, надавати грошові кошти на його утримання. Просить позов задоволити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позову, покликаючичь на те, що позивач перебуваючи у шлюбі з відповідачем ігнорував сімейні обов`язки, зневажливо ставився до відповідача, зловживав алкогольними напоями, що в сукупності стало причиною розірвання шлюбу. Позивач отримує пенсію, відтак, має кошти на своє утримання . Крім того, відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання колишнього чоловіка, оскільки на даний час не працює, жодних доходів немає. Перебувала за межами України на тимчасових заробітках, які станом на теперішній час нею не здійснюються. Усі кредитні зобов`язання є виключно зобов`язаннями позивача, оскільки про наявність таких відповідачу невідомо. У позивача також є повнолітня донька, яка може доглядати батька. Просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача вважає заперечення відповідача безпідставними та необґрунтованими, з огляду на стан здоров`я позивача, який потребує постійного та вартісного лікування, а також стороннього догляду, а пенсії, яку він отримує та з якої здійснюються відрахування, не достатньо. Витрати, які несе позивач є значними, оскільки з пенсії останнього стягується заборгованість за кредитними зобов`язання ще з 2008-2019 років, а також заборгованість за комунальні послуги. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, який внаслідок хвороби та спричиненого нею стану, потребує такої допомоги.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу передбачено статтею 76 Сімейного кодексу України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Судом встановлено, що сторони з 10.06.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.03.2019 року було розірвано.

20.12.2017 року позивачу встановлено довічно інвалідність 1-ої групи загального захворювання, останній потребує стороннього догляду, що вбачається із довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 808057.

Позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і отримує пенсію за вислугу років. За період з березня 2021 року по серпень 2021 року розмір призначеної пенсії становить 26 351, 26 грн., тобто, 4393,01 грн. в місяць, що підтверджується довідкою від 26.08.2021 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Із наданих суду копії кредитних договорів, укладених позивачем в період з 2008-2019 роки (за час перебування у шлюбі з відповідачем) вбачається виникнення ряду кредитних зобов`язань.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з пенсії позивача здійснюються відрахування заборгованостей за наявними кредитними зобов`язаннями.

Судом встановлено, що внаслідок наявності у позивача ряду захворювань та інвалідності, такий обтяжений необхідністю несення додаткових витрат на лікування, що підтверджується копією чеків на придбання ліків, які останній надав суду на підтвердження значних витрат. Крім того, єдиним джерелом доходів позивача є пенсія, з якої здійснюються відрахування на погашення кредитних зобов`язань. Зазначені обставини свідчать про потребу позивача у матеріальній допомозі.

Враховуючи те, що позивач є непрацездатним внаслідок встановлення інвалідності І гр., потребує матеріальної допомоги та має право на одержання утримання від відповідача, яка є працездатною, інших осіб на утриманні немає, відтак, може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку що з відповідача в користь позивача на його утримання слід стягувати аліменти.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, відсутність у відповідачки інших осіб на утриманні, а тому зважаючи на наявність у позивача повнолітньої доньки, яка також має обов`язок його утримання, приходить до висновку, що з відповідача в коритсь позивача слід стягувати аліменти в розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 26.10.2021 року.

Щодо вимоги про стягнення аліментів за минулий період то така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Проте, всупереч наведеній нормі, матеріали справи не містять доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надав доказів ухилення відповідача від сплати таких, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Згідно з вимогами ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню 908 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 430 КК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 (місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на його утримання в розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 26.10.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

В решті вимог позову- відмовити.

Рішення суду в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 березня 2022 року.

Головуюча