Справа № 136/1618/21
провадження № 2/136/351/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" лютого 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Енера Вінниця", постачальник) через свого представника Близнюк О.І. звернулось до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, мотивуючи його тим, що відповідно до ліцензії виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) N 429 від 14.06.2018, починаючи з 01.01.2019 позивач здійснює діяльність із постачання електричної енергії споживачам.

У зв`язку із реформою у сфері енергетики, діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної електроенергії після 01.01.2019 приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно п.3.2.13 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживача.

Відповідачу здійснюється розподіл електричної енергії за наявності укладеного договору про користування електричною енергією №250511157 від 30.07.2015 відповідно до свідоцтва на житло в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Відповідачем сплачені платежі за отримані послуги на загальну суму 5600,00 грн., що є доказом споживання електричної енергії .

Позивач свої зобов`язання за даним договором виконав, утім відповідач в порушення умов договору допустив заборгованість перед ТОВ "Енера Вінниця" за спожиту електричну енергію у розмірі 3 774 грн. 70 коп., які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відзиву відповідачем не було надано до суду.

Ухвалою суду від 05.10.2022 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, поштове відправлення спрямоване в його адресу про день та час розгляду справи повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою».

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 23.02.2022.

Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 30.07.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Вінницяобленерго» було укладено договір №250511157, відповідно до якого електропостачальник зобов`язався постачати електричну енергію споживачеві, який проживає в АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язався оплачувати спожиту електричну енергію за тарифами, встановленими НКРЕКП у строки та порядку, передбачені цим договором.

Як убачається із довідки виданої ТОВ "Енера Вінниця" станом на 31.08.2021 (а.с.19), ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_2 .

Згідно довідки "Енера Вінниця", про споживання за період з 01.01.2019 по 01.08.2021 по особовому рахунку № НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 останній споживав електричну енергію, в якій визначено обсяг та відповідно здійснював оплату за послуги (а.с. 20).

Відповідно до довідки сальдових оборотів по рахунку відповідача за 2019 рік, з початку року ним було спожито 6092 кВт/год., нараховано 9610 грн. 56 коп., з яких сплачено 5 600 грн. (а.с. 24); за 2020 рік з початку року спожито -139 кВт/год., нараховано - 235 грн. 86 коп.; за 2021 рік спожито 0 кВт/год. нараховано 0 грн.(а.с. 22-24).

Заборгованість відповідача станом на день звернення до суду із позовом відповідно до розрахунків наданих позивачем становить 3 774, 70 грн. грн.

Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VІІІ від 13 квітня 2017 року (надалі - Закон) та іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (надалі - ПРРЕЕ) та Кодексом комерційного обліку, що затверджений Постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 р. (надалі - Кодекс).

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальником, які отримали відповідну ліцензію за договором постачання електричної енергії споживачам (ч.1 ст.56 Закону).

ТОВ "Енера Вінниця" відповідно до ліцензії, наданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) N 429 від 14.06.2018, здійснює діяльність із постачання електричної енергії споживачам, починаючи з 01.01.2019.

Відповідно до абзацу 4 пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, упродовж трьох років з 1 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території.

Згідно ч. 4 ст. 63 Закону постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Пункт 7 ПРРЕЕ, встановлює, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

У відповідності до абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 7 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплату рахунку постачальника універсальних послуг та або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019 року приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Здійснивши факт споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків, відповідач у належній формі приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Факт споживання електричної енергії відповідачем та часткової оплати виставлених рахунків позивачем доведено та підтверджено доказами, що наведено вище.

Згідно підпунктів 1-4 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 Закону, пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", встановлено обов`язок Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами Договорів.

Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).

Заборгованість за спожиту електричну енергію відповідача перед позивачем становить 3 774,70 грн.

Разом з тим, суд погоджується із наведеним позивачем розрахунком позивача про споживання відповідачем електричної енергії та враховує, що відповідач не надав жодних заперечень проти розміру заборгованості, не спростував обставин наведених позивачем у позові.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ураховуючи вищевикладені обставини, в контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та здійснив постачання електроенергії для електроустановок на об`єкт споживача, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав та не оплатив за спожиту електроенергію в повному обсязі, чим порушив вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії та умови Договору, який акцептував шляхом споживання та оплати спожитої електроенергії, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання електроенергії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПЕ України, а оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду в розмірі 2 270 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 614, 626-628, 634, 714, 714 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 279, 280, 281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» (місцезнаходження: вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 41835359) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, - задовольнити у повному обсязі .

Стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 3 774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ШПОРТУН