Провадження № 22-ц/801/721/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
УХВАЛА

24 березня 2022 рокуСправа № 127/32855/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Шемети Т.М., в порядку підготовки до розгляду судом апеляційної інстанції цивільної справи за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання, 3% річних, інфляційних, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2022 року,

встановив:

В грудні 2019 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання, 3% річних, інфляційних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2022 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання станом на 01 вересня 2019 року, в розмірі 52940 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сорок) грн 40 коп., 1936 (тисяча дев`ятсот тридцять шість) грн 48 коп. - 3% річних, 4630 (чотири тисячі шістсот тридцять) грн 57 коп. - інфляційні, а також стягнуто по 960,50 грн. судового збору з кожного на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго".

Не погоджуючись з цим рішенням, 02 березня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подали апеляційну скаргу, у якій просили скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року подану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

09 березня 2022 року недоліки апеляційної скарги усунуті.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року у цій справі відкрито апеляційне провадження.

16 березня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяву про долучення додаткових доказів до апеляційної скарги, зокрема акт ОСББ «Замостянська 36» про не проживання особи за місцем реєстрації.

Вказана заява мотивована тим, що відповідачі не могли подати цей доказ раніше, зокрема, до суду першої інстанції, оскільки про день, час та місце судових засідань не знали, судові повістки про виклик до суду не отримували, а до суду апеляційної інстанції, у зв`язку із введенням воєнного стону в країні.

Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідачами по справі до суду першої інстанції надавалися докази разом з поданням заяви про перегляд заочного рішення, проте у такій заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання такої заяви.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами у встановлений судом строк клопотань про витребування та долучення до матеріалів зазначених письмових доказів подано не було.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідачі, не надавши всі наявні у них докази до суду першої інстанції, реалізували належні їм процесуальні права на власний розсуд та не навели у апеляційній скарзі поважних причин неподання таких доказів до суду першої та/або апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, проте апелянтами не було наведено жодного аргументу щодо причин неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції, а також в матеріалах справи відсутні відомості, що відповідачі звертались до суду першої інстанції з клопотанням про витребування зазначених доказів, з урахуванням що зазначені обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що заява про витребування та долучення письмових доказів до матеріалів справи задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 83, 365, 367 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про долучення додаткових доказів до апеляційної скарги відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т.М. Шемета