Справа № 557/187/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тишкуна П.В.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Гощанської селищної ради, про відібрання дітей

у с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У вересні 2020 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з даним позовом, у якому просив ухвалити рішення про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) і повернення дітей батькові. Позов обґрунтований такими обставинами.

Від шлюбу з ОСОБА_8 у позивача народилося четверо дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла. На момент смерті померла проживала окремо від позивача. Разом з нею проживали і їхні спільні діти.

Після смерті ОСОБА_8 діти незаконно утримуються рідною сестрою померлої ОСОБА_3 , яка відмовляється їх повернути батькові.

ІІ. Рух справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 14.02.2022 суд відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 09.03.2022, залучено до участі у справі третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Гощанської селищної ради.

09.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із неявкою сторін. Нове підготовче судове засідання призначено на 23.03.2022.

У підготовче судове засідання 23.03.2022 відповідач та тертя особа не з`явилися. Ухвалою від 23.03.2022 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 04.04.2022.

В судове засідання 04.04.2022 відповідач та третя особа не з`явилися. У судовому засіданні суд дослідив письмові докази, заслухав виступи учасників справи у судових дебатах, вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Перед судовим засіданням подав клопотання, підтримане в судовому засіданні, про негайне виконання рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток поштою по зареєстрованому місцю проживання, відповідно до відомостей, наданих органами ДМС України. Судова повістка про виклик у підготовче судове засідання, ухвала про відкриття провадження та позовна заява з копіями доданих до неї документів вручено відповідачу. Судові повістки про виклик в судові засідання з розгляду справи по суті повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні відповідача, від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим причини неявки відповідача до суду визнані неповажними, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, пояснень на позов не надав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що діти позивача зараз проживають з матір`ю відповідачки бабою дітей по материнській лінії. Діти доглядаються неналежним чином. Баба і її співмешканець забороняють дітям брати подарунки від батька, намовляє їх проти нього. Діти проживають окремо від батька близько 2 місяців.

Свідок ОСОБА_10 дала суду пояснення, відповідно до яких померла ОСОБА_8 посварившись з чоловіком переїхала жити разом з дітьми до сестри, ОСОБА_3 . В даний момент дітям не дозволяють брати подарунки від батька. Відповідачка і діти живуть у ОСОБА_11 , відповідачка не повертає дітей батькові.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що є старостою Гощанської селищної ради по Симонівсько-Франівському округу. Сім`я ОСОБА_13 проживала у с. Франівка. Діти були доглянуті. Велику участь у вихованні та матеріальній підтримці дітей приймала їх баба зі сторони батька. Згодом у сім`ї почалися конфлікти, внаслідок чого ОСОБА_8 з дітьми переїхала в ОСОБА_11 , до сестри, де проживала 4-5 місяців, після чого померла. Діти по смерті матері залишилися з її сестрою, відповідачкою. Відповідачка категорично відмовляється віддавати дітей батьку. Він особисто з позивачем їздив по місцю проживання відповідачки, зустрічався із матір`ю відповідачки, яка сказала, що не проти, щоб батько бачився з дітьми, але діти зараз повертатися до батька не хочуть.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом,

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має спільних дітей із ОСОБА_8 : сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.07.2009, доньку ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.11.2011 серія НОМЕР_1 , доньку ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.11.2011 серія НОМЕР_2 , сина ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.11.2015 серія НОМЕР_3 .

Місце проживання дітей зареєстровано за місцем проживання батька і матері, по АДРЕСА_1 , що вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 2324 від 13.12.2021, виданого Гощанською селищною радою.

На момент смерті ОСОБА_8 діти проживали разом з нею, по місцю проживання відповідачки ОСОБА_3 у АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_8 діти залишилися проживати з відповідачкою ОСОБА_3 по місцю проживання останньої у АДРЕСА_2 .

07.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Гощанської селищної ради та до начальника Служби у справах дітей Ріненської обласної державної адміністрації із заявами про негайне відібрання дітей у ОСОБА_3 , яка незаконно їх утримує.

07.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 146 КК України.

Позивач ОСОБА_1 на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (довідки № 1 та № 2 від 07.02.2022), по місцю проживання характеризується позитивно, належним чином виконує батьківські обов`язки (довідка характеристика № 102 від 09.02.2022 Гощанської селищної ради), за місцем роботи характеризується позитивно (характеристика ТОВ «Івенрайс»).

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 № 17 та № 18 від 23.03.2022, за місцем проживання останнього створено належні умови для проживання дітей, наявні місця для сну та відпочинку, є всі речі першої необхідності, в приміщенні охайно прибрано тощо.

На момент судового розгляду відповідач продовжує утримувати дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 АДРЕСА_2 , поза місцем їх реєстрації та місцем проживання їхнього батька ОСОБА_18 , створюючи йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, а відтак є доведеним факт тривалого та систематичного створення відповідачем позивачу перешкод у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

V. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні даного спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства. Так, відповідно до приписів статей 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як вбачається зі ст.ст. 151,163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Зі ст. 162 СК України вбачається, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Разом з тим, у відповідності до пунктів 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» та у рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказував, що при визначені найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У справі «Хант проти України» ЄСПЛ в своєму рішенні від 07.12.2006 року зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Враховуючи наведенні положення міжнародно-правових актів та рішень ЄСПЛ, які у відповідності до ст.13 СК України є частиною національного сімейного законодавства України, суд приходить до висновку, що у даному випадку негайне відібрання дітей та повернення їх у звичне, безпечне та благополучне середовище, де діти матимуть змогу продовжити навчання у закладі, який вони раніше відвідували, відповідатиме інтересам дитини та вимогам чинного законодавства.

Відповідачка ОСОБА_3 не є законним опікуном дітей, не є їх матір`ю, бабою чи іншим родичем, який має право на виховання цих дітей.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 самовільно, без згоди батька дитини змінила місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим діти підлягають негайному відібранню та поверненню за місцем проживання батька.

Наведене є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що рішення суду про відібрання дитини передбачає примусове виконання, з урахуванням тривалої протиправної поведінки відповідачки, яка перешкоджає спілкуванню дітей з батьком, суд вважає за необхідне встановити спосіб виконання даного рішення, відповідно до якого відібрання дитини у батька означає відібрання дитини у будь-якої особи, з якою дитина перебуває на час його примусового виконання.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при поданні позову позивачем був сплачений судовий збір, суд вбачає підстави для стягнення на його користь з відповідача витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_3 неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повернути дітей батькові ОСОБА_1 .

Встановити спосіб виконання даного рішення, відповідно до якого відібрання дитини у ОСОБА_3 означає відібрання дитини у будь-якої особи, з якою дитина перебуває на час примусового виконання цього рішення, в тому числі з відома ОСОБА_3 .

Допустити негайне виконання рішення в частині відібрання дітей та повернення їх батькові.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 14 квітня 2022 року.

С у д д я П.В.Тишкун