ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/311/22 Справа № 204/3949/17 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Демченко Е.Л.

за участю секретаря судового засідання Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні.

Позов обґрунтований тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2011 року йому належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій воно розташоване. Власником іншої 1/2 частини є ОСОБА_2 . У цьому домоволодiннi власники не зареєстровані. У ньому проживали: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , онуки ОСОБА_9 , 2011 року народження, ОСОБА_10 , 2013 року народження.

У 2016 році за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб мiж ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. До березня 2017 року ОСОБА_3 , онуки та відповідач проживали разом у домоволодінні на АДРЕСА_1 , він мав можливість відвідувати їх, мав вільний доступ до домоволодіння та земельної ділянки. Однак у березні 2017 року відповідач вигнав з будинку ОСОБА_3 , з того часу вона у ньому не могла проживати.

Для відновлення свого права він бажає виділити в натурі належну йому частку спільного майна, проте це неможливо з огляду на конструкцію житлового будинку, розміщення внутрішньобудинкових систем забезпечення комунальними послугами, а також через вимоги закону до окремих ізольованих квартир. Отже, він має право на відшкодування відповідачем вартості 1/2 частки домоволодіння та земельної ділянки за їх дійсною ціною, визначеною на час розгляду справи у суді.

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмiрi 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 311,4 кв. м. у сумі 2 634 447,68 грн, а також грошову компенсацію вартості частки у праві спільноi часткової власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га на АДРЕСА_1 , припинивши його право власності на зазначені частки нерухомого майна з дня отримання грошової компенсації визнати право власності на зазначене майно за відповідачем.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Т. В., про визнання правочинів частково недiйсними (удаваними) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 та визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку за ОСОБА_11 .

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 на початку 2010 року з метою купівлі житлого будинку звернувся до рієлторського агентства, від якого отримав інформацію про продаж домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та звернувся до продавців з пропозицією купити будинок та земельну ділянку. Продавці будинку - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - повідомили, що будинок ще не повністю дооформлений за ними документально, оскільки вони отримали його у спадщину, виникли певні правові питання щодо переоформлення та реєстрації домоволодіння із земельною ділянкою на них як власників.

У квітні 2010 року продавці будинку надали йому дозвіл на проведення ремонтних робіт в будинку, поки здійснюється оформлення документів. З квітня 2010 року він розпочав ремонтні роботи у будинку АДРЕСА_1 . 17 липня 2010 року між ним та ОСОБА_12 укладено шлюб. 25 сiчня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу. Право власності на вказаний будинок та земельну ділянку оформлено по 1/2 частині на нього і ОСОБА_7

3 метою несплати додаткових податків він вирішив вписати у договір купівлі-продажу об`єктів нерухомості ОСОБА_7 як покупця 1/2 частини, хоча домовлявся про купівлю будинку виключно вiн, купував його за власні кошти, які він отримав вiд здійснення підприємницької діяльністі, та в подальшому за особисті заощадження здійснював ремонтні роботи у цьому домоволодiннi.

ОСОБА_2 просив суд визнати правочини частково недійсними (удаваними) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 та визнати за ним право власності на домоволодіння та земельну ділянку.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 poку ОСОБА_1 залучено до участі у справі як правонаступника померлого ОСОБА_7

Рiшенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська вiд 13 березня 2020 року, у первісному позовi - вiдмовлено. Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25 січня 2011 року мiж ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 230, недійсним (удаваним) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 з моменту його укладення.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25 січня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдiною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 245, недійсним (удаваним) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 з моменту його укладення.

Визнано ОСОБА_2 покупцем за вказаними договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки.

Визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розміщується на земельній ділянці площею 1 000,00 кв. м, за ОСОБА_2 .

Визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, за цією ж адресою за ОСОБА_11 . В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2020 року- залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 01 грудня 2021 року Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в частині вирішення зустрічного позову скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) та визнання права власності на майно відмовлено.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в частині вирішення первісного позову скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову та в частині задоволених позовних вимог за зустрічним позовом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заявлені позовні вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

З урахуванням Постанови Верховного суду від 01 грудня 2021 року, апеляційна скарга переглядається лише в частині оскарження первісного позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суди встановили, що 17 липня 2010 року між ОСОБА_2 i ОСОБА_3 , яка є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , укладено шлюб.

23 грудня 2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. та зареєстрований в реєстрі за № 4328, відповідно до якого, сторони дійшли взаємної згоди укласти основний договір купівлі-продажу нерухомого майна в термін до 01 березня 2011 року на таких умовах: ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 (Сторона-1) зобов`язуються передати у власність, а ОСОБА_2 (Сторона-2) зобов`язується прийняти та оплатити нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер № 0:07:124:001, за тією ж адресою, сторони погодили вартість майна в 736 000,00 грн (92 000 дол. США), в момент підписання зазначеного договору ОСОБА_2 сплатив аванс у сумі 16 000,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 дол. США.

25 сiчня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 i ОСОБА_2 , ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 311,4 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдiною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 230. Покупці придбали по 1/2 частині зазначеного домоволодіння, загальна вартість якого становила 678 533,00 грн.

Також, 25 січня 2011 року мiж ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер №0:07:124:001, площею 0,1000 га за тією ж адресою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдiною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 245. Покупці придбали по 1/2 частини зазначеної земельної ділянки, загальна вартість якої становила 51 993,00 грн.

25 січня 2011 року ОСОБА_7 видав ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив: 1) здати до комунального підприємства «ДМБТІ» документи, одержати їх після реєстрації права власності на належну ОСОБА_7 1/2 частку в праві власності на житловий будинок, одержати витяг про державну реєстрацію прав та технічний паспорт, та зареєструвати право власності на належну ОСОБА_7 1/2 частку земельної ділянки, одержати державний акт на право власності на земельну ділянку, бути представником ОСОБА_7 з усіма необхідними повноваженнями в житлово-експлуатаційних, газо-, енерго-, тепло-, водопостачальних та інших організаціях, укладати, підписувати та одержувати договори на обслуговування вказаного житлового будинку з усіма комунальними службами міста, укладати і підписувати договори, право одержувати різного роду довiдки та документи, подавати від імені ОСОБА_7 заяви та сплачувати необхідні платежі, розписуватися за довірителя, довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського Шульдiною Т.В. та зареєстрована в реєстрі за № 263.

Шлюб мiж ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року.

Відмовивши у первісному позові та задовольнивши частково зустрічний позов, суд першої інстанції, виходив з того, що є правові підстави для визнання договорів купівлі-продажу спірних житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки від 25 січня 2011 року частково недійсними (удаваними) в частині покупця ОСОБА_7 , оскільки саме ОСОБА_16 , а не ОСОБА_7 (правонаступник ОСОБА_1 ) є покупцем спірного майна, яким з дня купівлі користувався та володів як законний власник і був фактичною стороною покупця в оспорюваних у цій справі правочинах. Задоволення зустрічних позовних вимог виключає задоволення первісних позовних вимог.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб iз визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідно матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до частин першоїтретьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

При розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити таке: чи дійсно є неможливим видiл належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном iншi співвласники відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні iншi співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний.

Як вбачається із матеріалів справи, виділ належної частки майна в натурі є неможливим.

Водночас, згідно з вимогами частин 4 і 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Встановлено, що 25 сiчня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 i ОСОБА_2 , ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 311,4 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдiною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 230. Покупці придбали по 1/2 частині зазначеного домоволодіння, загальна вартість якого становила 678 533,00 грн.

Також, 25 січня 2011 року мiж ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер №0:07:124:001, площею 0,1000 га за тією ж адресою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдiною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 245. Покупці придбали по 1/2 частини зазначеної земельної ділянки, загальна вартість якої становила 51 993,00 грн.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Як вбачається із долученого ОСОБА_1 до матеріалів справи висновку про вартість майна від 21.03.2018 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП "Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім", ринкова вартість, без ПДВ, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 становить 5268895,37 грн.

Про те, судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо дійсної вартості спірного майна, однак клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо з`ясування питання про дійсну вартість будинку та земельної ділянки на час розгляду справи сторонами не заявлялось.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне прийняти до уваги договір купівлі- продажу житлового будинку від 25 січня 2011 року, продаж якого за вказаним договором здійснено за 678 533 грн., та договір купівлі продажу земельної ділянки від 25 січня 2011 року, продаж якої здійснено за 51 993 грн.

Окрім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині, які викладено наступним чином: «припинити право власності ОСОБА_1 на зазначені частки нерухомого майна з дня отримання грошової компенсації та визнати право власності на зазначене майно за відповідачем», оскільки ці вимоги є похідними та безпосередньо залежать від сплати грошової компенсації за частки нерухомого майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки виділ у натурі частки із спільного майна, будинку та земельної ділянки, є неможливим, а відтак, ОСОБА_1 , має право на одержання від іншого співвласника (відповідача) грошової компенсації рівної вартості своєї частки, яка становить 365 263 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішенню суду скасуванню в частині вирішення первісного позову, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2020 року скасувати в частині вирішення первісного позову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , в сумі 339 266,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, яка розташована по АДРЕСА_1 , в сумі 25 996,5 грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, яка розташована по АДРЕСА_1 .

В іншій частині первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: