ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2338/22 Справа № 212/7487/17 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач-Акціонерне товариство«Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року, ухваленого суддею Ваврушак Н.М. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 10 листопада 2021 року,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 .

У квітні 2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву, та залучено співвідповідачем ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в солідарному порядку з відповідачів у сумі 38025,95 гривень та судових витрат за оплату судового збору в сумі 800,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.08.2017 року за заявою позивача Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ.

03.10.2017 року судовий наказ було скасовано Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою боржника.

В уточненому позові зазначено, що відповідачі є побутовими споживачами природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

11.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Криворіжгаз» укладено договір №3002366 про надання населенню послуг з газопостачання.

05.05.2014 року газопостачання за адресою Відповідачів було припинено за наявності заборгованності 2687,88 гривень, про що складено акт №1446 від 05.05.2014 року, який підписано ОСОБА_2 без зауважень.

28.11.2014 року за адресою Відповідачів було виявлено порушення правил, а саме: зрив пломби на вводі, про що складено акт - претензію від 28.11.2014 року.

В період з 01.08.2013 року по 01.10.2017 року було поставлено природний газ на загальну суму 43 850,75 гривень. Відповідачами за даний період сплачено 6 568,81 гривень. Таким чином, борг відповідачів за спожитий природний газ складає 38025,95 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 25.03.2019 року подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору про надання населенню послуг з газопостачання від 11.04.2008 року, акту-претензії №524 від 28.11.2014 року, довідки-розрахунку збитків, інформації про зареєстрованих осіб недійсним, стягнення фактичних витрат на забезпечення участі у розгляді цієї судової справи.

В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ «Криворіжгаз» безпідставно нарахував заборгованість до відповідача ОСОБА_1 , оскільки власником домоволодіння є ОСОБА_2 та вона допустила вказані порушення.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задоволені.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 38025,95 гривень (тридцять вісім тисяч двадцять п`ять грн. 95 коп.).

Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» судовий збір 800 гривень, по 400 гривень з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору на постачання газу, акту-претензії, довідки-розрахунку збитків, інформації про зареєстрованих осіб населенню недійсним, відмовлено в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, обставинам справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу за первісним позовом в задоволенні його позовних вимог та задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що в судові засідання, призначені на 17 червня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 14 вересня 2021 року він не зявився, оскільки не був повідомлений належним чином про дату, час і місце проведення судових засідань, оскільки жодних повісток або СМС-повідомлень, ні він, ні його представник ОСОБА_3 не отримували. Звертає увагу на те, що матеріали справи містять три акти про те, що судові повістки сторонам по справі не направлялись через відсутність у суду поштових марок, але суд не здійснив жодної спроби повідомити його або його представника ОСОБА_3 будь-яким іншим способом. Вказує, що справа містить довідки про відправлення СМС - повідомлень, в яких не зазначені приз віща та відсутній підпис працівника суду, які датовані однією датою та часом, одночасно двом отримувачам, що технічно неможливо здійснити двом отримувачам. ОСОБА_1 зазначає, що його представник ОСОБА_3 хворів, знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджено наявними у справі документами, представник надавав суду клопотання, які не були задоволені судом з невідомих причин. Вказує, що справа була розглянута за його відсутності, суд допитав свідка ОСОБА_4 без його та його представника участі, чим позбавив їх можливості поставити свідку запитання для зясування суттєвих обставин справи.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції з невідомих йому причин відхилив його клопотання про витребування у позивача оригіналів доказів, а саме акта на відключення від 05 травня 2014, акта-претензії від 28 листопада 2014 року та інших документів, які не засвідчені належним чином, чим позбавив сторону позивача за зустрічним позовом дослідити оригінали доказів та провести експертизи, а клопотання про допит його представника ОСОБА_3 в якості свідка, суд взагалі не розглянув.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що за його адресою дійсно існував борг за газопостачання в розмірі 2687,88 грн., який він сплатив 07 травня 2014 року, що підтверджено копією квитанції, яка є в матеріалах справи.

Скаржник зазначає, що 28 листопада 2014 року був складений акт про зрив пломби на вході, однак цей акт ніхто з користувачів газу , тобто ні він сам, ні ОСОБА_2 не підписували, тому він звернувся до суду із зустрічним позовом, в ході розгляду якого необхідно було призначити почеркознавчу експертизу по справі, для чого необхідно було витребувати договір від 11 квітня 2008 року, акт від 28 листопада 2014, про що його представником подавались відповідні клопотання, в задоволенні, яких суд з незрозумілих причин відмовив.

ОСОБА_1 знову наголошує на тому, що його відсутність в судовому засіданні не надала йому можливості надати суду пояснення щодо дійсних обставин справи.

Також скаржник звертає увагу на те, що він не є власником будинку АДРЕСА_1 , власницею будинку є ОСОБА_2 , що підтверджено договорм купівлі продажу будинку від 14 травня 2004 року. Вказує, що саме з власницею будинку і був укладений договір про надання послуг з газопостачання.

Вказує, що доданий позивачем договір від 11 квітня 2008 року, начебто укладений між позивачем ПАТ «Криворіжгаз» та ОСОБА_1 не має юридичної сили, оскільки він цей договір не укладав, підпис виконано не ним, а невідомою йому особою, оскільки вищезазначений договір від 01 березня 2005 року укладений між позивачем та ОСОБА_2 , діяв до 01 березня 2015 року і позивачу не було жодного сенсу укладати договір 11 квітня 2008 року саме з ним, так як діяв договір від 01 березня 2005 року. Також зазначає, що у пункті 3 Додатку до даного договору відсутні будь-які дані щодо характеристики лічильника газу, що є необхідною умовою договору та відсутній підпис уповноваженої особи сторони позивача, що свідчить про те, що вказаний договір взагалі не є документом та не може бути прийнятий як доказ по справі. Звертає увагу на те, що усі докази надані позивачем, були надані в копіях, які не були належним чином засвідчені.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , позивач АТ ОГС «Криворіжгаз», просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру заборгованості, стягнутої судом в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Криворіжгаз» укладено договір №3002366 про надання населенню послуг з газопостачання. Відповідачі по справі є побутовими споживачами (а.с.13-20 т.1).

05.05.2014 року газопостачання за адресою Відповідачів було припинено, у зв`язку із наявністю заборгованості в розмірі 2687,88 гривень, про що складено акт №1446 від 05.05.2014 року, який був підписаний ОСОБА_2 , зауваження відсутні (а.с.8 т.1).

28.11.2014 року за адресою Відповідачів було виявлено порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, а саме виявлено: зрив пломби на вводі, про що складено акт-претензію від 28.11.2014 (а.с.9.т.1). Вказаний акт було направлено відповідачам для відома (а.с.10 -12 т.1).

За порушення Правил Відповідачам було нараховані збитки в розмірі 10238,35 гривень.

Відповідачі в період з серпня 2013 по 01.10.2017 року мешкали в АДРЕСА_1 , отримували природний газ з метою використання для власних потреб, тобто були споживачами природного газу за зазначеною адресою, сім`я складалася з 4 осіб.

Відповідачам було поставлено природний газ за вказаний період на загальну суму 43850,75 гривень, з урахуванням нарахованих збитків 10238,35 гривень та урахуванням сплаченої відповідачами за даний період суми - 6568,81 гривень, розмір виниклої заборгованості складає - 38025,95 гривень.

04.08.2017 року ПАТ «Криворіжгаз» звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвалою від 03.10.2017 року Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу скасував судовий наказ виданий Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, справа №212/3901/17- ц.

Судом досліджена цивільна справа №212/8679/2014-ц, 2/212/16/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, відповідно до рішення суду від 03.07.2017 року визнано спільним сумісним майном подружжя домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та розподілено воно за кожним із них по ? частині.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог АТ «Криворіжгаз», виходив з доведеності належними та допустимими доказами, заявлених позивачем позовних вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не надання відповідачами доказів на спростування заявленого позову про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відмовляючи позивачеві за зустрічним позовом ОСОБА_1 в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження викладених обставин зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору на постачання газу, акту-претензії, довідки-розрахунку збитків, інформації про зареєстрованих осіб населенню недійсним, та в суді представником Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» надані докази на спросування доводів ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. Окрім того, суд у рішенні зазначив, що ОСОБА_1 , заявляючи свої вимоги обрав невірний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, оскільки вказані документи, які він просить визнати недійсними, не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків у ОСОБА_1 , так як вони лише фіксують наявність або відсутність певних обставин.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, проте не погоджується з розміром заборгованості, стягнутої судом з відповідачів на користь позивача, виходячи з наступного.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, а саме належним чином не перевірив розрахунок заборгованості наданий позивачем, у зв`язку із чим рішення в в частині присудженої суми боргу неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції перевірено та встановлено, що 11.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Криворіжгаз» укладено договір №3002366 про надання населенню послуг з газопостачання, що підтверджено наявним в матеріалах справи вказаним договіром (а.с.13-20 т.1).

Актом на відключення №1446 від 05.05.2014 року, який був підписаний відповідачем ОСОБА_2 без зауважень, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 було припинено газопостачання через наявність у споживачів ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 2687,88 грн. (а.с.8 т.1). При цьому, в акті зазначені показники лічильника газу на час припинення газопостачання, які становили- 44574 м.куб.

Також матеріалами справи підтверджено, що 28.11.2014 року працівниками позивача за адресою Відповідачів було виявлено порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, а саме виявлено: зрив пломби на вводі, що встановлено складено актом-претензією від 28.11.2014, в якому також зазначено показники лічильника газу на час виявлення порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, які становили - 45218 м.куб. (а.с.9.т.1). Різниця між показами лічильника газу на час припинення газопостачання - 05.05.2014 та на час виявлення порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання - 28.11.2014 становить 644 м. куб., що підтверджує той факт, що споживачі послуги з газопостачання Свєчнікови самовільно зірвали пломбу на вводі і в зазначений період часу - 6 місяців 23 дні незаконно використали 644 м.куб. природного газу. Вказаний акт було направлено відповідачам для відома (а.с.10 -12 т.1).

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку про відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу, затвердженого Постановою національної комісії що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.10.2014 року №184 (далі - Порядок) передбачено, що за результатами виявлених порушень представниками газопостачального/газорозподільного підприємства складається акт-претензія в присутності споживача (власника або наймача) об`єкта який скріплюється їхніми підписами. Акт - претензія складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Споживач має право внести до акта-претензії свої зауваження та заперечення.

Відповідно до п.10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01.01.2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році. Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році.

Роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, в залежності від обсягів споживання на рік, встановлені, на час дії спільних правовідносин, постановою НКРЕКП № 420 від 03.04.2014 року.

Відповідно до п.11 Правил у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Згідно п.15 Правил у разі зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок справляння плати здійснюється за нормами споживання.

Норми споживання, на час дії спірних правовідносин, визначені постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 року та додатком до договору №3002366 від 11.04.2008 року.

Відповідно до п.2.1. порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою НКРЕКП №475 від 29.05.2003 у разі самовільного підключення додаткових (не передбачених у проектній документації) газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання або підключення шляхом зриву, або пошкодження цілісності пломб на відключаючих пристроях перед газовими приладами та пристроями, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття заглушок тощо, розрахунок збитків здійснюється за Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників (далі - Норми), кількості днів з часу останнього контрольного зняття представником газопостачального або газорозподільного підприємства показань лічильника до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців (за наявності лічильника); кількості днів з дня останньої технічної перевірки газових приладів та пристроїв, розміру опалювальної площі та кількості осіб, яким надавались послуги з газопостачання, але не більше ніж за 6 місяців (за відсутності лічильника); кількості самовільно підключених газових приладів та пристроїв.

Матеріальні збитки за порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання були розраховані позивачем на підставі акту про порушення №524 від 28.11.2014 року згідно Постанови НКРЕ України №475 від 29.05.2003 року про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, за період з 28.05.2014 року по 27.11.2014 року - 6 місяців та складали 10 238,35 грн., що підтверджено копією довідки-розрахунку на а.с.149, т.1.

Суд першої інстанції перевірив розрахунок матеріальних збитків та повністю з ним погодився, проте, колегія суддів перевіривши зазначений розрахунок заборгованості, встановила, що він не відповідає встановленим обставинам справи.

В графі «Джерело показників лічильника» зазначено: по нормі, тобто відповідно до п.1.2 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого Постановою НКРЕ України №475 від 29.05.2003р., норма споживання газу - обсяг споживання газу, установлений згідно із законодавством для проведення споживачами розрахунків за спожитий газ у разі відсутності лічильників газу. Норма витрати газу на 1 м2 складає 11 м3 в місяць, норма витрати газу на 1 людину складає 23,6 м3 за місяць.

Газове обладнання, за яким здійснювався розрахунок - опалювальний прилад, плита газова 4 комфорна. Загальна опалювальна площа домоволодіння становить 143,70 м2., зареєстровано 4 мешканці.

Так, з наданого позивачем розрахунку суму заборгованості за адресою відповідачів ( АДРЕСА_1 ) вбачається, що в період часу з 01.09.2013 по червнень 2015 року включно споживачам природного газу, відповідачам по справі було поставлено природний газ в загальному розмірі 12 220,87 м. куб. на загальну суму 43 850,75 грн., при цьому відповідачами по справі в період часу, з вересня 2013 року по травень 2015 року на погашення боргу вносились певні суми, всього за цей період відповідачами було сплачено 6 568,81 грн., що також підтверджено і розрахунком заборгованості (а.с.6, т.1).

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожитий газ, як в первісній позовній заяві, так і у позовній заяві в новій редакції від 24.04.2018, посилається на те, що в період з 01.08.2013 по 01.10.2017 відповідачам було поставлено природнього газу на загальну суму 43 850,75 грн., відповідачами сплачено - 6 568,81 грн., тому загальна сума боргу становить 38 025,95 грн.

Проте, різниця між сумою поставленого газу із сумою виплаченою відповідачами становить 37 281,94 грн. (43 850,75 грн. -6 568,81 грн.= 37 281,94 грн.), тому солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума боргу-37 281,94 грн., тому рішення підлягає зміні в частині зменшення суми заборгованості з 38 025,95 грн. до 37 281,94 грн.

Суд першої інстанції 20 листопада 2021 року ухвалив судове рішення за відсутності сторін, при цьому, у рішенні суд зазначив, що 01.11.2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, судом заслухані вступні промови позивача та відповідача у судовому засіданні 24.09.2020 року, сторони надавали суду відзиви та пояснення, тому неявка в судове засідання відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не може погодитись з доводами відповідача щодо його та його представника неналежного повідомленняя, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи

В провадженні суду першої інстанції цивільна справа знаходиться з 23 листопада 2017 року, рішення суду ухвалено 10 листопада 2021 року, тобто на розгляді справа знаходилась майже 4 роки і за цей час неодноразово призначались судові засідання, на яких був присутнім і сам ОСОБА_1 - 13.03.2018, 27.08.2018, а також в судових засіданнях брав участь його представник за дорученням ОСОБА_3 , при цьому 25.03.2019 року ОСОБА_1 було подано зустрічний позов, який ухвалою суду першої інстанції від 16.05.2019 року було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с.62-64, т.2). Окрім того, матеріали справи містять відзив на позов (а.с.28-30, т.1), безліч клопотань ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 про долучення документів, які містяться в матеріалах справи, заперечення на відзив по справі (а.с.89-92, т.1), як містять уточнений позов та додаткові пояснення ПАТ «Криворіжгаз», окрім того в судовому засіданні 24.09.2020 року сторони по справи , зокрема представник відповідача ОСОБА_3 давав суду пояснення та просив суд відмовити в задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с.227, т.2), що свідчить про те, що під час тривалого розгляду справи, сторони по справі були вислуханні судом першої інстанції.

Окрім того, на а.с.120 т.2 наявна заява ОСОБА_3 про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення на № телефону НОМЕР_1 , а також справа містить Довідки про доставку СМС-повідомлень про дати розгляду справи, відправлені на телефон представника відповідача ОСОБА_3 (а.с.150, 164, 181, 219, т.2, а.с.25, 46, 51, 57, 77 т.3).

Таким чином твердження сторони відповідача про неналежне повідомлення його та його представника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та спростовані наявними у справі, наведеними вище доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про проведення судового розгляду за відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, жодним чином не порушив права сторони відповідача та діяв в рамках цивільного процесуального закону.

Судом першої інстанції були спростовані доводи відповідача ОСОБА_1 з приводу того, що він є неналежний відповідач, оскільки він був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , отримував від позивача послугу з газопостачання, тобто є побутовим споживачем.

Окрім того, судом першої інстанції досліджена цивільна справа №212/8679/2014-ц, 2/212/16/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, та встановлено, що відповідно до рішення суду від 03.07.2017 року визнано спільним сумісним майном подружжя домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та розподілено воно за кожним із них по ? частині.

Також, стороною відповідача не спростовано доводи сторони позивача щодо укладення між сторонами 11.04.2008 року договору №3002366 про надання населенню послуг з газопостачання, окрім того ОСОБА_1 не заперечує факт наявності заборгованості за газ, через що було припинено газопостачання до будинку, що він сплатив цей борг у травні 2014 року, як і не спростовані доводи сторони позивача про виявлення порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання у будинку позивача 28.11.2014 (зрив пломби на вводі).

Договір це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК). Взаємні права та обов`язки сторін складають зміст договірного зобов`язання. При цьому слід виходити з того, що договір як факт є підставою виникнення договірного зобов`язання, яке в свою чергу є наслідком факту укладення договору.

У частині першій статті 203 ЦК наведено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частина перша статті 215 ЦК визначає підставою недійсності правочину недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених наведеними приписами статті 203 Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Як зазначено в пункті 7 та 8 Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом; відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання від 11.04.2008 року було здійснено з дотриманням вимог закону, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Акти - це документи, що фіксують певну інформацію, що виступають у вигляді доказів, які підлягають оцінці судом у порядку, передбаченому ст.89 ЦПК України.

Предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18 та від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , заявляючи свої вимоги обрав невірний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, оскільки вказані документи, які він просить визнати недійсними, не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків у ОСОБА_1 , оскільки вони лише фіксують наявність або відсутність певних обставин, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до ухвалення незаконного судового рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального і процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, однак оскаржуване рішення підлягає зміні, з викладених вище підстав в частині зменшення розміру стягнутої судом суми заборгованості.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року в частині визначеного судом до стягнення розміру заборгованості відповідачів, змінити, зменшити розмір заборгованості за спожитий природний газ, стягнутої солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з за спожитий природний газ з 38025,95 гривень (тридцять вісім тисяч двадцять п`ять грн. 95 коп.) до 37 281,94 гривень (тридцять сім тисяч двісті вісімдесят одну гривну 94 копійки).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: