Справа № 454/1667/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/2704/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Копняк С.М.

секретаря: Скакун І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування заяви покликається на те, що є наявною обставина, яка могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відомою суду, а також заявнику під час судового розгляду, а саме висновок, що міститься у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017. У постанові зазначено, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями судів, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Стверджує, що дані обставини спростовують факти, які були покладені в основу вищевказаної ухвали судді про відмову у відкритті провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2019 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення закрито.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не зазначено норму права, на підставі якої суд дійшов висновку про те, що ухвала суду про відмову у відкритті провадження не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи. Зазначає, що ст. 255 ЦПК України не передбачено підстав для закриття провадження у справі за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Вказує, про те, що відмова у прийняті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке не може бути обмежене.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року року, суд першої інстанції виходив з того, що перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення, постанови або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, і які набрали законної сили, і оскільки ухвала про відмову у відкритті провадження у справі не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, така не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з роз`ясненнями п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», якою роз`яснено норми ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року,відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ. У зв`язку із цим такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції ( у тому числі заочне чи додаткове рішення), ухвалене за будь - яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінене або ухвалене нове рішення. Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду;видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду. Ухвали суду першої, апеляційної та касаційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими скасовано судове рішення і направлено справу на новий розгляд, ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, ухвали суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження, не є ухвалами, якими закінчено розгляд справи, тому вони не можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Тобто, відповідно до зазначених вимог, за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті лише рішення, постанова або ухвала суду апеляційної інстанції, якими закінчено розгляд справи та якими судове рішення було змінено або ухвалено нове судове рішення.

Враховуючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, яка, як вірно зазначив суд першої інстанції, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 16.06.2014.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2022 року.

Головуючий

Судді