Справа № 346/5044/21
Провадження № 2/346/272/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: П`ятковського В.І.,

за участю секретаря: Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовною заявою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить відібрати вказану дитину від матері ОСОБА_2 та передати її органу опіки та піклування для вирішення питання про подальше влаштування.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що відповідачка, як мати не займається вихованням та утриманням малолітньої дочки, в домі де проживає дитина безлад та антисанітарія. Батька у дитини немає.

Вказує, що у відповідачки проблеми зі здоров`ям, у зв`язку із чим вона періодично проходить лікування у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради». Фактичний догляд за малолітньою дитиною здійснює старша сестра ОСОБА_3 2007 року народження. Відповідачка в силу стану здоров`я, не взмозі забезпечити дитині належний догляд, виховання та безпечні умови проживання.

Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради як органу опіки та піклування від 23 вересня 2021 року вирішено негайно відібрати вказану дитину від матері та влаштувати її до комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківський обласний будинок дитини Івано-Франківської обласної ради», де вона на даний час перебуває.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на електронну пошту суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала суду письмову заяву в якій вказала, що не заперечує щодо задоволення заяви, справу просить розглянути в її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 03 червня 2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , про що 03 червня 2021 року зроблено відповідний актовий запис № 433 (а.с. 8)

Матір`ю дитини є ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_4 , однак як вбачається із матеріалів позовної заяви фактично батька у дитини немає.

20 вересня 2021 року до Коломийської міської ради з листом звернулася директор КНП КМР «КМЦ ПМСД» Буртник Марія, про те, що при відвідуванні малолітньої дитини ОСОБА_1 , 2021 року народження, за місцем проживання у м. Коломиї встановлено, що догляд за нею здійснює бабуся та сестра.

Зі слів даних осіб мати дівчинки перебуває на лікуванні у психіатра. Також вони вказали, що одного разу мати накрила обличчя дитини ковдрою. На планові огляди до лікаря дитину супроводжує неповнолітня сестра. Вказує, що умови в яких виховується вказана малолітня дитина загрожують її життю та здоров`ю (а.с. 11).

Крім того, відповідно до листа директора Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг міста Коломиї від 21 вересня 2021 року фахівцями відділення соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю центру двічі здійснено вихід за вказаним місцем проживання ОСОБА_2 з новонародженою дитиною. В ході вказаних виходів встановлено, що в кімнаті де проживає матір з дітьми не прибрано, розкидано речі та іграшки, що створило антисанітарні умови. Батьки відповідачки повідомили, що вона не здійснює належного догляду за новонародженою донькою, а саме не годує вчасно, відмовляється виконувати гігієнічні процедури, та взагалі переклала обов`язки по догляду за дитиною на старшу малолітню дочку та матір пенсіонерку. Крім того відповідачка нещодавно перебувала на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській психоневрологічній лікарні, у неї виникають думки щодо суїцидальних вчинків, при спілкуванні з представниками центру поводила себе неадекватно, кричала (а.с. 10).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, від 15 вересня 2021 року, комісією виявлено неадекватну поведінку матері новонародженої дитини, яка повернулася з лікування у психоневрологічному відділенні. Умови проживання дитини задовільні, наявне дитяче харчування, та обладнане місце для сну (а.с. 7).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23 травня 2021 року № 283 «Про негайне відібрання від матері малолітньої дитини та влаштування в комунальне некомерційне підприємство Івано-Франківський обласний будинок дитини Івано-Франківської обласної ради», малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано від матері ОСОБА_2 , та тимчасово влаштовано до КНП «Івано-Франківській обласний будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» в м. Надвірна (а.с. 4).

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України, від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини, згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

У разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за місцем проживання сім`ї для надання соціальних послуг сім`ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав.

Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності, керуючись, насамперед, інтересами малолітньої ОСОБА_1 , приходить до висновку, що умови проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 , дійсно є небезпечними для її життя та здоров`я, оскільки відповідачка не здійснює належного догляду за дитиною, недбало поводиться з нею, а тому вважає за необхідне відібрати малолітню дитину у матері, без позбавлення її батьківських прав.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до вимог ст. ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, проте враховуючи стан здоров"я відповідачки та її негативний майновий стан, суд не вважає за доцільне стягувати з неї суму судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 155, 164, 170, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , без позбавлення батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування для вирішення питання про її подальше влаштування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П`ятковський В. І.