Справа № 309/162/22
Провадження № 2/309/34/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Губаль Г.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

13.01.2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб. Однак сімейне життя не склалося, і наразі рішенням Хустського районного суду від 15.11.2021 року у справі №309/1154/21 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу народилася одна дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки.

Посилаючись на викладене просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі по 4000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять його задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно. Вказує, що працюючи на заробітках у Чехії, він передавав кошти колишній дружині для забезпечення дочки необхідними речами, та самостійно купляв дочці необхідні речі. Між ними була домовленість про надання матеріальної підтримки у розмірі 2000 грн. Сума у 4000 грн. є надмірною та не підтверджена доказами. Наразі він офіційно одружений та з дружиною виховують дитину дружини від першого шлюбу. Окрім того вони винаймають житло і сплачують орендну плату. Також у зв`язку із введенням в Україна воєнного стану він не може виїхати за кордон на заробітки.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просила позов задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що відповідач лише зрідка купляє дитині речі, цукерки, що не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Щодо утримання дитини його нової дружини, то не є його обов`язком, бо в дитини є батько. Відповідач є молодим, працездатним і він має можливість утримувати свою дитину. За період шлюбу він часто їздив за кодон на заробітки та отримував значний дохід. А тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 не заперечує факт обов`язку відповідача утримувати дитину, однак вважає розмір аліментів завеликим. Вказує, що приїжджаючи із заробітків відповідач завжди давав кошти позивачці на утримання дитини, купляв одяг, речі. Між ними була усна домовленість про сплату на утримання 2000 грн. Наразі у відповідача є нова дружина, у якої є дитина від першого шлюбу, і він утримує цю сім`ю. Через введення в Україні воєнного стану він не може виїхати за кордон на заробітки. Відповідач ніде не працює, великих доходів не має. Натомість позивач працевлаштована та отримує дохід. Сума яку відповідач в змозі сплачувати становить 2000 грн. і в цій частині позов визнається. Також просить не стягувати з відповідача судовий збір, або стягнути його порівну з сторін.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свого представника. Зазначив, що цей позов його ініціатива, однак він готовий сплачувати лише аліменти у розмірі 2000 грн. Він по можливості як може купляє дитині речі, одяг. Також визнав, що його нова дружина працює продавцем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб укладений між сторонами 12.08.2014 року, розірвано згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15.11.2021 року.(а.с.8)

Від даного шлюбу народилася одна дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), яка перебуває на утриманні матері (а.с.9).

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки на теперішній час неповнолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не наведено і відзивіякихось конкретних обставин, які б свідчили про його матеріальний стан.

При цьому твердження відповідача у відзиві про те, що він певну додаткову допомогу дитині не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних платежів, які залежать виключно від волі відповідача.

Щодо посилання представника відповідача на те, що наразі він одружився та виховує дитину дружини від першого шлюбу, і як голова сім`ї повинен забезпечувати їх, то слід зазначити, що відомостей про те, що дружина відповідача ОСОБА_6 є непрацездатною чи обмежено працездатною, відповідачем не надано. Навпаки, відповідач у судовому засіданні визнав, що його нова дружина працює продавцем, а отже отримує певний дохід. Щодо дочки дружини від першого шлюбу, то згідно норм СК України обов`язок щодо її утримання лежить перш за все на біологічних батьках дитини, а не відповідачі, який першочергово зобов`язаний утримувати свою біологічну дитину.

Інші твердження позивача щодо необхідності винаймання житла нічим не підтверджені.

З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини.

Суд визначає розмір аліментів у сумі 2600 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі.Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини.

З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2600 грн. відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Відтак позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 992,4 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141,258, 259, 263-265,354 ЦПК України, ст.ст. 180-184,Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 13 січня 2022 року і до досягнення нею повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 992,4 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2022 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.