Справа № 526/2365/21
Провадження № 2/526/75/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Дроботі Л.М.

адвоката Січкарь О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч цивільну справу № 526/2365/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Гадяцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

з участю позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Гадяцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що його звернення до суду пов`язано з труднощами, які виникають у нього під час отримання субсидії, оскільки відповідач по справі - його син - відмовляється надавати йому довідку про свої доходи та інші документи, які вимагає відділ субсидій. Загалом він не заперечує аби син залишався бути зареєстрованим у будинку і просив суд зобов`язати надавати йому документи в разі необхідності.

Представник відповідача - адвокат Січкар О.С. суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 з 08 червня 1972 року перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю відповідача ОСОБА_4 1943р.н, яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті матері ОСОБА_5 відповідач проживав за адресою АДРЕСА_1 та вступив у спадкові права шляхом фактичного прийняття спадщини на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину він не подавав, оскільки до отримання позовної заяви з додатками ОСОБА_2 не мав інформації про правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, крім того, подання такої заяви спадкоємцем будь - якими строками не обмежується. Отже посилання позивача на ст.72 Житлового кодексу України є безпідставним, оскільки він є не наймачем, а спадкоємцем за законом частини житлового будинку, тому просила у задоволенні позову відмовити. Також вказала, що відділ субсидій не вправі вимагати документи, які не передбачено Переліком.

ОСОБА_3 пояснила суду, що дійсно у батька виникають проблеми у оформленні субсидії, оскільки ОСОБА_2 не бажає надавати необхідні документи коли підходить строк оформлення субсидії. Віднесла розгляд даного питання на розсуд суду.

Третя особа: виконавчий комітет Гадяцької міської ради звернувся до суду з поясненням, зазначаючи, що не заперечує проти задоволення позову, справу просить розглядати без представника міської ради.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є титульним власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , шлюб між якими зареєстровано 08 червня 1972 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мартинівка Гадяцького р-ну ОСОБА_5 померла.

Згідно довідки Гадяцької міської ради по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно довідки старости Вельбівського старостинського округу ОСОБА_3 проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 . З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_3 .

Актами обстеження домоволодіння від 19.03.2021, 22.07.2021, 07.09.2021 та 24.09.2021, на предмет проживання ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_4 встановлено, що відповідач не проживає за даною адресою з березня 2021 року, на даний час проживає по АДРЕСА_3 .

Таким чином, суд встановив, що відповідач постійно не проживає у будинку АДРЕСА_4 з березня 2021 року. Причин поважної відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання судом не встановлено.

З матеріалів особової справи № 95130 отримувача житлової субсидії ОСОБА_1 наданих Управлінням соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_2 на протязі 2017-2020 рр. призначалася субсидія.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (частина друга статті 64 ЖК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як член сім`ї правомірно зареєстрований у спірному жилому приміщенні на законних підставах.

У статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Суд також вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване приміщення у житловому будинку, призначене для постійного у ньому проживання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. На підставі вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ч.2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з актів обстеження, наданих до суду, ОСОБА_2 постійно не проживає у спірному будинку з березня 2021 року.

Враховуючи, що відповідач, який є членом сім`ї позивача, не проживає у спірному житлі менше року, тому відповідно відсутні правові підстави для порушення питання про втрату права на житло.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_2 вступив у спадкові права шляхом фактичного прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві.

За наведених обставин суд вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх прав і не вбачає жодних правових підстав для задоволення позову, тому в заявлених вимогах слід відмовити.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

- позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Гадяцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .

Третя особа - виконавчий комітет Гадяцької міської ради, місцезнаходження - м.Гадяч, вул. Л.Українки, 3, .

Третя особа - ОСОБА_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2022 року.

Головуюча: Л. В. Максименко