РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2218/21

22 лютого 2022 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Рубельського О.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

законного представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах її малолітнього сина - ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах її малолітнього сина ОСОБА_6 , звернулася з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 31 липня 2020 року постраждав її син ОСОБА_6 , а винний у цьому згідно постанови Костопільського районного суду від 27 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_3 . В результаті ДТП, ОСОБА_6 отримав ушкодження здоров`я, позивачка ОСОБА_1 зазнала матеріальних витрат на лікування сина, а також ОСОБА_1 та її син, отримали моральну шкоду. На підставі зазначеного просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь, відшкодування майнової шкоди(пошкодження велосипеда) в розмірі 6382 грн., шкоду завдану ушкодженням здоров`я в розмірі 14772 грн. 98 коп., моральну шкоду завдану ОСОБА_6 в розмірі 183000 грн, витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 12056 грн. 08 коп., моральну шкоду завдану позивачці ОСОБА_1 в розмірі 10000 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Дупак В.Г. позовну заяву підтримали з підстав наведених в ній, просили суд її задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 , його представник адвокат Больбіна С.С. та законний представник ОСОБА_5 позов не визнали, пояснили, що згідно постанови Костопільського районного суду від 27 жовтня 2020 року, встановлено факт порушення Правил дорожнього руху України малолітнім ОСОБА_6 , однак, останнього не притягнуто до відповідальності через недосягнення 16-річного віку. Також зазначає, що постраждав у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді і відповідач ОСОБА_3 . Крім того, відповідач ОСОБА_3 є неповнолітнім, студентом денної форми навчання, не працює, не має можливості відшкодувати завдані збитки.

Суд, заслухавши думку учасників справи, приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті другої ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно постанови Костопільського районного суду від 27 жовтня 2020 року по справі №564/1943/20, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 09.11.2020 року. (а.с.27-28)

Згідно вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 , 31.07.2020 року о 18 год. 00 хв. керуючи мопедом VIPER VP50A, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Островського, що у м. Костопіль, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста, при цьому мопед та велосипед отримали механічні пошкодження.

Відповідно до карти виїзду швидкої допомоги №248 від 31.07.2020 року, за адресою АДРЕСА_1 в ОСОБА_6 було діагностовано забійна рана в ділянці правої брови з кров`яними згустками, носові ходи заповнені згустками крові, осадини шкіри правої руки і ніг (коліна і суглоби). Виїзд був здійснений на ДТП.(а.с.32)

Згідно листа-відповіді КНП «Костопільської центральної лікарні» №1023/01-14/21 від 20.04.2021 року, ОСОБА_6 з місця ДТП був доставлений в поліклінічне відділення, де був оглянутий лікарем. При огляді діагностовано численні садна обличчя і нижніх кінцівок, в правому надбрів`ї рана 3.0*0.2 см, на стегнах і лівому колінному суглобі гематома. Проведено рентгенологічне обстеження черепа, патологій не виявлено. Після огляду встановлено діагноз «неспокійна дитина», виконано первинну хірургічну обробку ран, призначено прийом «Абифлоксу» та перев`язка. За вимогою мами рекомендована консультація психіатра.(а.с.33)

Відповідно до ч.1 ст.1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими травмами, які мали місце при ДТП ОСОБА_6 змушений був звертатися до лікарів, проходити обстеження, купувати медикаменти та витрачати кошти на проїзд до медичних закладів. Зокрема, ОСОБА_6 відвідував Костопільську центральну районну лікарню, звертався до лікарів ТОВ «МЦ «МЕДКОМ», у зв`язку з рубцем, який утворився на верхній губі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в ОСОБА_6 , звертався до Центру пластичної хірургії та лазерної косметології , що в АДРЕСА_2 . За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, що складається з витрат на придбання ліків, проведення обстеження, вартості проїзду до медичних закладів підлягає до задоволення в сумі 7172 грн. 98 коп., оскільки саме цей розмір витрат підтверджений квитанціями про купівлю медикаментів, довідками про необхідність лікування цими медикаментами, квитанціями на оплату послуг з обстеження та проїзду до місця обстеження.(а.с.37,39-40,46-51,76).

Суд приймає до уваги квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 17.11.2020, 18.11.2020, 01.12.2020, 01.12.2020 року, оскільки вони підтвердженні зверненням до лікарів ТОВ «МЦ «МЕДКОМ».

Суд, не приймає до уваги квитанцію до прибуткового касового ордеру №09553 від 14.08.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 сплатив 600 грн. Згідно вказаної квитанції підставою сплати є «Благодійні внески». Оскільки, благодійність це добровільна допомога.

Суд, не приймає до уваги майбутні витрати на лікування в розмірі 7000 грн., оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, що вказане лікування буде проведено, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно чч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 1166 передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Щодо позовних вимог про відшкодування вартості велосипеду, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки належними доказами не доведено суму завданого збитку із врахуванням зносу цього майна, до матеріалів справи долучено лише скріншот з мережі Інтернет, щодо вартості нового велосипеда. Позивачем не надано висновок товарознавчої експертизи з метою встановлення зносу велосипеда, клопотань про призначення вказаної експертизи в судовому порядку не заявлено.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

В частині першій статті 1167 зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З власної ініціативи позивачки ОСОБА_1 було проведено експертизу по визначенню розміру моральної шкоди завданої ОСОБА_6 зазначеною ДТП, так згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №CE-19/102-21/7736-ПС від 05.07.2021 року, потрапляння у ДПТ ОСОБА_6 було психотравмувальною ситуацією для останнього, ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, можливий розмір якої складає 20,25 мінімальних заробітних плат, що станом на день складання висновку експерта становить 121500 грн, саме цей розмір моральної шкоди позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 (а.с.55-63). Також позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 60000 грн. моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких ОСОБА_6 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_6 зазнав у зв`язку із знищенням його майна.

Моральна шкода, як наслідок вчинення правопорушення має немайновий характер і виражається, відповідно до ст. 23 ЦК України, у фізичних і душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Можливість і підстави компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи, закріплені у ст. 1167, 1168 ЦК України, в той же час визначення та порядок застосування механізму відшкодування фізичної шкоди як зазначив позивач жодною статтею ЦК України не закріплено, тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо відшкодування фізичної шкоди слід розглядати та шкоди яку ОСОБА_6 зазнав у зв`язку зі нищенням майна в контексті відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 10000 грн на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивачка ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її сина.

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення..

За змістом частини четвертої статі 1193 ЦК України у разі встановлення скрутного матеріального становища відповідача питання про зменшення розміру відшкодування віднесено на розсуд суду. Такий правовий висновок зроблено в постанові Верховного суду України від 23.03.2021 року по справі №607/10490/17.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , є студентом ВСП «Костопільського будівельно-технічного коледжу НУВГП», 3-го курсу, денного відділення, за спеціальністю будівництво та цивільна інженерія, знаходить на не повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою №336 від 07.09.2021 року.(а.с.102)

Відповідно до довідки про доходи №173 від 07.09.2021 року відповідач ОСОБА_3 доходів не має.(а.с.103)

Окрім того суд вважає за правильне зазначити, що в постанові Костопільського районного суду від 27 жовтня 2020 року по справі №564/1943/20 встановлено, що малолітнім ОСОБА_6 також було не дотримано ПДР України, а саме, рухався по дорозі на велосипеді, не зважаючи на те, що рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку

Таким чином, при вирішенні питання про розмір моральної шкоди завданої відповідачем ОСОБА_3 суд враховує, матеріальний стан останнього, який не працює, доходу не має, є неповнолітнім, студентом, також враховуючи принцип розумності та справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого сина ОСОБА_6 в розмірі 20000 грн моральної шкоди, а на користь ОСОБА_1 , 1000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до квитанції від 16.06.2021 року за проведення експертизи ОСОБА_6 сплачено 10152 грн.(а.с.69)

Згідно розрахунку наведеного у позовній заяві позивачкою ОСОБА_1 та квитанціями долученими на підтвердження витрат пов`язаних з доїздом до експертної установи, витрати становлять 1802 грн. 56 коп.

Суд, приходить до висновку, що витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 11954 грн. 56 коп. підлягають до задоволення, оскільки вказані витрати позивачка ОСОБА_1 понесла у зв`язку з розглядом справи.

Позивачка ОСОБА_1 також просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року.

Позивачем на підтвердження понесених нею судових витрат на оплату правничої допомоги було надано: договір-доручення про надання правової допомоги № 25/08 від 25.08.2021 року (а.с.64), акт приймання-передання послуг з надання правничої допомоги від 19.07.2021 року(а.с. 66) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №19/07 від 19.07.2021 року. (а.с.67).

Відповідно до зазначених вище документів позивачкою було понесено 20 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то з відповідача підлягає до стягненню на користь позивача витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 3320 гривень 00 копійок.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 03.08.2021 року позивачкою при поданні позову до ОСОБА_3 було оплачено судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.85).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача задоволені на 10 відсотків, то з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає до стягнення понесені нею судові витрати на оплату судового збору в розмірі 98 грн. 00 коп.

Враховуючи, що ОСОБА_6 в інтересах якого діє позивачка ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено частково то керуючись вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 347 грн. 01 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16,23,1166,1167,1199 ЦК України 13, 76, 81, 82, 89, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах її малолітнього сина - ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , 7172 грн. (сім тисяч сто сімдесят дві) грн. 98 коп. на відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , 20000 (двадцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 11954 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 56 коп. на відшкодування витрат на пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 1000 (одна тисяча) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 3320 (три тисячі триста двадцять) грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 98 (дев`яносто вісім) грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 347 (триста сорок сім) грн. 01 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 28 лютого 2022 року.

СуддяО. С. Цвіркун