Справа № 459/3148/20
Провадження № 2/459/227/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Ганас К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Пастух М.І., Онищака М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів, Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

10.11.2020 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь 35000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог послався на те, що 08.06.2018 року розпочато кримінальне провадження № 0000047 за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з тим, що 07.06.2018 року, близько 20.40 год., поблизу будинку на АДРЕСА_1 працівник Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Ґудзик В. разом зі своїми знайомими умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_2 . Кримінальне провадження було відкрито Червоноградською місцевою прокуратурою, оскільки йшлося про вчинення злочину працівником поліції.У вказаному кримінальному провадженні він залучений як потерпілий та допитаний 03.09.2018 року. Слідчий обмежився лише його допитом та допитом свідка ОСОБА_3 24.09.2019 року кримінальне провадження було передано до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів. Кримінальне провадження триває, підозри не пред`явлено.Ухвалою слідчого судді продовжено строк досудового розслідування до 01.01.2021 року. За час вказаного кримінального провадження ним було подано та скеровано 6 скарг, з яких 1 скарга до слідчого судді, за результатами розгляду яких, було двічі скасовано постанови про закриття кримінального провадження та тричі констатовано, що провадження проводиться без проведення усіх необхідних та можливих слідчих дій спрямованих на повне та об`єктивне з`ясування усіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Отже, слідчим приймались незаконні та необгрунтовані рішення, які в подальшому були скасовані, однак тривалий час не проводяться всі необхідні і можливі слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин кримінального правопорушення, яке у зв`язку з цим так і не завершене в розумний строк, за дотримання якого відповідає прокурор.Зазначене вказує на неефективне розслідування кримінального провадження протягом 2,5 років, у якому строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особи про підозру становить 12 місяців. Тривалість слідства та неодноразове незаконне закриття кримінального провадження, скасування цих рішень, важливість справи для нього та відсутність належного реагування на скарги, вказують на суттєву неефективність розслідування. Вказує, що держава не виконала щодо нього обов`язку ефективного розслідування порушення його права. Таким чином, має місце порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині права на справедливий судовий розгляд. Зазначає, що у зв`язку з триваючою бездіяльністю прокуратури Львівської області та ТУ ДБР у м. Львові, що є органами державної влади, які внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків не вживають заходів щодо завершення кримінального провадження з притягненням винних до відповідальності, що також сприяє ухиленню вказаного працівника поліції від відповідальності за його побиття, він змушений переносити негативні емоції та моральні страждання, які привели до психологічного напруження та розчарувань в діях державних органів. Вказані страждання поєднувалися із необхідністю витрачати свій час та зусилля на відновлення своїх прав та захист своїх інтересів.З урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір завданої його моральної шкоди у 35000 грн. (помилково вказано 10 000 грн.).

04.12.2020 року представник відповідача держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що при прийнятті слідчим рішень про закриття кримінального провадження не було встановлено їхньої протиправності, оскільки при прийнятті такого рішення останній виходить із внутрішнього переконання, сукупності зібраних доказів, а тому обмеження щодо прийняття такого рішення відсутні.Скасування ухвалами слідчого судді постанов слідчого про закриття кримінального провадження не може свідчити про незаконність дій слідчого, оскільки такий факт встановлюється виключно рішенням суду у кримінальному провадженні. Крім того, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України. Обставини, зазначені у позовній заяві, не відносяться до випадків, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому у позивача відсутнє право вимагати відшкодування від ТУ ДБР у м. Львові. Позивачем не доведено факту вчинення протиправних дій відповідачами, заподіяння позивачу моральної шкоди та не наведено конкретні негативні явища, які з останнім сталися внаслідок дій відповідачів, не обгрунтовано розміру шкоди. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі та процесуальні дії.

10.12.2020 року представник відповідача держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, прокурором вживаються всі необхідні заходи для дотримання розумних строків досудового розслідування, фактів неналежного виконання повноважень прокурором під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням не встановлено. Позивачем не зазначено, якими саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів, зокрема, прокуратури, завдано моральну шкоду та не зазначено доказів, які це підтверджують.Сам факт закриття кримінального провадження в справі за відсутністю складу кримінального правопорушення, подальше його скасування, чи зобов`язання вчинити інші процесуальні дії не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Посилання позивача на недотримання розумних строків при проведенні досудового розслідування, що розцінено ним як бездіяльність, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України.Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували настання негативних наслідків, зокрема, висновків експертиз щодо стану здоров`я та не зазначає в чому полягає можливе погіршення його стану здоров`я, негативний вплив на звичайним ритм життя, втрата можливостей тощо.

06.01.2021 року позивач подав відповіді на відзиви відповідачів, суть яких зводиться до обставин, викладених у позовній заяві.

21.01.2021 року представник відповідача держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів подав заперечення на відповідь позивача на відзив, у якому зазначає, що доводи позивача про незаконність закриття кримінального провадження спростовуються тим, що процесуальним рішенням та діям уже надано належну правову оцінку в ухвалах слідчих суддів, а наявність самого факту скасування постанов про закриття кримінального провадження не може свідчити про незаконність процесуальних рішень і дій уповноважених осіб, оскільки факт незаконності встановлюється виключно рішенням суду у кримінальному провадженні.Позивачем не наведено аргументів вчинення порушень розумного строку або права на захист, незастосування процесуальних гарантій щодо нього, які можуть згубно вплинути на законність судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні.Факт задоволення скарг ОСОБА_2 ухвалами слідчих суддів уже є достатньою справедливою сатисфакцією для позивача та не вимагає додаткових грошових компенсацій, зазначених у позовній заяві.

28.01.2021 року позивач подав пояснення на заперечення відповідача держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів. Зазначає, що правова оцінка щодо незаконності та необґрунтованості рішення, і, як наслідок, скасування, надана судом в порядку КПК України.

03.02.2022 року представник відповідача держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів подав додаткові пояснення про те, що сам факт скасування постанов про закриття кримінального провадження не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки такими ухвалами не встановлено факт заподіяння шкоди та позивачем не доведено причинного зв`язку між шкодою та фактом закриття кримінального провадження. Позивач обмежився виключно констатацією факту завершення строків досудового розслідуванні. Відсутні підстави для висновку, що розслідування було неефективним, дії відповідачів жодним чином не могли спричинити позивачу моральні страждання.

16.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

23.03.2021 року призначено у справі психологічну експертизу.

03.11.2021 року надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку, оскільки не надійшли додаткові матеріали для проведення експертизи.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач додатково пояснив, що у зв`язку із тривалим досудовим розслідуванням у нього погіршився стан здоров`я, кошти на відшкодування моральної шкоди має намір витратити на лікування.

Представник відповідача держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на обставини, викладені і відзиві запереченнях та додаткових поясненнях.

Представник відповідача держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури у судовому засіданні позов не визнала, додатково пояснила, що коли позивача було доставлено до лікарні, він відмовився від пояснень.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що позивач є його товаришем. Йому відомо, що близько трьох років тому позивача побив працівник поліції. Позивач хвилюється з того приводу, що справа не розслідується та винні особи не понесуть покарання. Позивач скаржиться на підвищений тиск, поганий сон, постійні головні болі.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що була свідком кримінального правопорушення. У зв`язку із тривалим слідством у позивача погіршився стан здоров`я, він постійно нервує, у нього з`явилися проблеми з тиском.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000047, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Судом установлено, що 08.06.2018 року внесено відомості до ЄРДР за №0000047 за ч.1 ст.125 КК України. Фабула: 07.06.2018 року, близько 20.40 год., поблизу будинку на АДРЕСА_1 працівник Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Гудзик Володимир разом зі своїми знайомими умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з ЄРДР.

Постановою слідчого СВ прокуратури Львівської області від 08.10.2018 року кримінальне провадження №0000047 від 08.06.2018 року закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 11.03.2019 року скасовано зазначену постанову слідчого з вказівкою на те, що рішення про закриття є необґрунтоване, прийняте без проведення усіх необхідних та можливих слідчих дій спрямованих на повне та об`єктивне зв`язування усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

18.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Львівської області та прокурорів прокуратури Львівської області, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000047 від 08.06.2018 року, вказавши на те, що не проводиться розслідування, допитано лише його та свідка ОСОБА_5 .

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів від 02.01.2020 року кримінальне провадження №0000047 від 08.06.2018 року закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Вказану постанову скасовано постановою прокурора від 28.01.2020 року з вказівкою на те, що постанова є необґрунтованою та винесена передчасно, оскільки не проведено усі необхідні та можливі слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів від 12.06.2020 року перекваліфіковано кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0000047 від 08.06.2018 року за ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів від 02.07.2020 року кримінальне провадження №0000047 від 08.06.2018 року закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Вказану постанову скасовано постановою прокурора від 24.07.2020 року з вказівкою на те, що постанова є необґрунтованою та винесена передчасно, оскільки не проведено усі необхідні та можливі слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів від 06.07.2021 року кримінальне провадження №0000047 від 08.06.2018 року закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування та жодній особі не повідомлено про підозру.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами до неї (далі постанова ПВСУ № 4 від 31.03.1995 року), звертає увагу судів на те, що відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз. 1 п. 4, абз. 2 п. 5).

Прокурором неодноразово скасовано прийняті органом досудового розслідуванняпроцесуальні рішення у зв`язку з тим, що такі є необґрунтованими, винесені передчасно, а отже, встановлено неправомірність бездіяльності та рішень посадових осіб відповідачів, тому відповідно до статті 1174 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих такою бездіяльністю та рішеннями посадових осіб вказаних державних органів.

Безпідставними є доводи відповідачів про те, що оскарження позивачем прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та не є підставою для відшкодування моральної шкоди у розумінні статті 23 ЦК України, оскільки не є порушенням прав особи.

Слід зазначити, що у цій справі підставою відшкодування позивачу моральної шкоди є не сам факт скасування прийнятих уповноваженими особами відповідачів процесуальних рішень, а встановлена незаконність цих рішень, систематична протиправна бездіяльність посадових осіб відносно розслідування кримінальної справи, у зв`язку із спричиненням позивачеві тілесних ушкоджень та надмірна тривалість досудового розслідування.

Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Наведений правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а.

Отже, негативні емоції позивача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тривалістю досудового розслідування та систематичною протиправною бездіяльністю і незаконними рішеннями посадових осіб відповідачів, а тому завдали йому моральної шкоди, право на відшкодування якої він має.

У зв`язку з наведеним безпідставними є доводи відповідачів щодо відсутності доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних страждань. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4.

Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 5000,00 грн.

Вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 35000 грн. є завищеною, належними доказами, зокрема висновком експерта, не підтверджена, а тому в цілому задоволенню не підлягає.

Отже, позов задовольняється частково в межах, зазначених вище.

Судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 119, 95 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 )

Відповідачі: Держава Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів (, вул. Кривоноса, 6, м. Львів), Держава Україна в особі Прокуратури Львівської області (, пр. Шевченка, 17/19, м.Львів)

Повне рішення складено 21.02.2022 року.

Суддя: В. В. Грабовський