ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3579/22 Справа № 214/1420/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/1420/15

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Публічне акціоненорне товариство Акціонерний Банк "УКРГАЗБАНК ",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Публічного Акціоненорного товариства Акціонерний Банк "УКРГАЗБАНК" на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2022 року, яка постановелена суддею Хомініч С.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Публічне акціоненорне товариство Акціонерний Банк " УКРГАЗБАНК " (надалі - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строків пред`явлення його до виконання.

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 року, у справі №214/1420/15-ц за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та пені, 22.02.2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №72/03/3 від 24.03.2008 року у розмірі 34 746,73 доларів США та 1 582 455,22 грн.

Оригінал виконавчого листа стягувачем направлений до Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для виконання.

Впродовж тривалого часу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» був впевнений, що виконавче провадження продовжує здійснюватися.

В процесі контролю за виконавчим провадженням банком отримано лист начальника виконавчої служби №13-34/39873 від 14.07.2021 року, з якого вбачається, що виконавче провадження було завершене 27.07.2018 року, однак копії постанови та виконавчого листа банком отримано не було, що є свідченням того, що виконавчий документ втрачений.

У зв`язку з неналежним відправленням поштової кореспонденції з боку органів виконавчої служби, стягувач був позбавлений права повторно звернутися до органів виконавчої служби для примусового виконання рішення суду та стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості, тобто строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений не з вини банку.

Оскільки на сьогодні рішення суду не виконано, заявник просив суд визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання поважними, поновити такий пропущений строк та видати дублікат втраченого виконавчого листа.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2022 року заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строків пред`явлення його до виконання залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» просить скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що судом не було враховано позиції Банку про те, що до 2021 року стягувач не знав про повернення виконавчого листа без виконання. При цьому, посилається на практику Верховного Суду у справі №910/18165/13 щодо переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 року позовні вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №72/03/3 від 24.03.2008 року, станом на 02.02.2015 року, у розмірі 34 746,73 доларів США та 1 582 455,22 грн, з яких: заборгованість за кредитом прострочена - 59 доларів США, прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом - 34 687,73 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту -904 906,24 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 646 848,98 грн, штраф за нарахування предмета іпотеки - 30 700 грн (а.с. 60, 61).

На підставі заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 року видано виконавчі листи, які 22.02.2016 року отримано представником ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», відповідно до заяви від 09.02.2016 року (а.с. 64).

На звернення стягувача від 18.02.2021 року, начальником Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14.07.2021 надано повідомлення №13-34/39873, що у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №50940645 з виконання виконавчого листа № 2/214/1859/15 від 22.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» боргу у розмірі 34 746,73 доларів США та 1 582 455,22 грн. Зазначене виконавче провадження було завершене 27.07.2018 року державним виконавцем Гливук М.І. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 70-72).

Як зазначено у довідках заступника директора Дніпропетровської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» від 23.10.2021, виконавчий лист №2/214/1859/15 від 22.02.2016 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» боргу у розмірі 34 746,73 доларів США та 1 852 455,22 грн, на адресу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не надходив. Залишок заборгованості ОСОБА_1 на дату складання довідки становить 34 746,73 доларів США та 1 582 455,22 грн (а.с. 73, 74).

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки останнім не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення виконавчого листа до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» порядку та строку, у зв`язку з чим відсутні правові підстави й для видачі дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, чинній на момент ухвалення рішенням суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи -протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно- правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ І від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІI від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року.

Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6).

Як вбачається з матеріалів справи, річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 року, спливав 04 листопада 2016 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ І від 02 червня 2016 року.

Отже, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду в даній цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ І від 02 червня 2016 року строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно повідомлення начальника Саксаганського відділу ДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021 року, у період з 25.04.2016 року по 27.07.2018 року у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №50940645 з примусового виконання виконавчого листа №2/214/1859/15 від 22.02.2016 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості у розмірі 34 746,73 доларів США та 1 582 455,22 грн. Вказане виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що державним виконавцем Гливук М.І. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану. Повторно до Саксаганського відділу ДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вказаний виконавчий лист не надходив (а.с. 70-72).

Враховуючи, що виконавчий документ перебував на виконанні у період з 25.04.2016 року по 27.07.2018 року, строк пред`явлення виконавчого листа закінчився у липні 2021 року.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду у справі №910/18165/13 щодо переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання колегією суддів не приймаються, оскільки у даній справі судом першої інстанції вірно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження» та обраховано строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Частиною 1 ст.433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які, у свою чергу, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №2а-12192/09/0470.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» протягом тривалого часу не цікавився виконанням виконавчого листа №2/214/1859/15 від 22.02.2016 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості у розмірі 34 746,73 доларів США та 1 582 455,22 грн., ним не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення виконавчого листа до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» порядку та строку.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для поновлення ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи положення п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, відповідно до якого у разі втрати виконавчого документа суд, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції вірно відмовив у видачі дубліката виконавчого документа, так як ця вимога є похідною від вимоги про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, у задоволенні якої судом відмовлено.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного Акціоненорного товариства Акціонерний Банк "УКРГАЗБАНК" - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 березня 2022 року

Головуючий:

Судді: