Справа № 127/4956/21
Провадження № 22-ц/801/443/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Михайленко А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шаміної О.Л., повний текст якого складено 11 листопада 2022 року

в справі № 127/4956/21

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ОСОБА_2 (відповідачі)

за участю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, та поновлення державної реєстрації права власності за попереднім власником, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, та поновлення державної реєстрації права власності за попереднім власником.

Позов обґрунтований тим, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

З інформаційної довідки №241348315 від 21.01.2021 він дізнався про те, що власником зазначеної квартири є ОСОБА_2 , за яким право власності зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 31.10.2019, який став підставою набуття права власності на вище зазначену квартиру ОСОБА_2 , продавцем даної квартири був не він, як власник майна, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»» в особі ОСОБА_3 .

Договором купівлі-продажу від 31.10.2019 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», діючи як іпотекодержатель, відчужив належну йому на праві приватної власності двокімнатну квартиру за кошти в розмірі 361 157,00 грн (що майже втричі дешевше від реальної її вартості), ще й з відстрочкою платежу на один рік, особі, яка діяла через представника.

На його думку ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» не є іпотекодержателем за іпотечним договором № 0101/0908/02-219Z-01, укладеним 03.09.2008 між ним та ПАТ «Сведбанк».

Так, 03.09.2008 між ним та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 0101/0908/02-219, про надання кредитних коштів у розмірі 55900 доларів США строком до 02.09.2023 року.

Крім того між ними цього ж дня було укладено іпотечний договір №/0908/02-219Z-01 згідно якого, він як власник нерухомого майна, передав банку в іпотеку квартиру під номером АДРЕСА_1 . В державному реєстрі іпотек за реєстраційним № 7845693, 03.09.2008 року було внесено відповідний запис про іпотеку №27080362. До даного договору іпотеки сторонами укладались договори про внесення змін та доповнень № 1 від 02.12.2009 року та № 2 від 19.05.2011 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги №1306 від 25.02.2012 ПАТ «Сведбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним і забезпечувальним договорами, укладеними з ОСОБА_1 , внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» став кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором №0101/0908/02-219 та іпотечним договором №0101/0908/02-219Z-01 від 03.09.2008.

Рішенням Вінницького міського суду від 13.10.2014 в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено в повному обсязі. Обґрунтовуючи підстави для відмови ПАТ «Дельта Банк» в позові суд встановив, що кредитний договір №0101/0908/02-219 від 03.09.2008, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 є нікчемним, оскільки він не відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання», ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність регулювання ринків фінансових послуг».

Крім того, рішенням Вінницького міського суду від 12.11.2020, залишеним без змін постановою апеляційного суду, скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку: 27080362 (спеціальний розділ), Іпотекодержатель: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»», внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5 17.07.2018 за індексовим номером 42100933, номер іпотеки 7845693 та скасовано в єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження: 7845611, зареєстрований 03.09.2008 за № 7845611 на підставі, договору іпотеки 3946 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Зазначив, що укладення договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2019 та переоформлення права власності на ОСОБА_2 відбулось під час існування обтяжень, що містились в Державному реєстрі обтяжень, окрема, були зареєстровані наступні обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії та номер: 45112305 від 17.10.2014, внесена Ленінським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції; постанова по арешт майна боржника, серія та номер: 44783919 від 22.12.2018, внесена Центральним відділом ДВС м. Вінниці Головного територіального управляння юстиції у Вінницькій області.

Таким чином, станом на 31 жовтня 2019 року, тобто на дату прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на предмет іпотеки (квартиру позивача), інформація про державну реєстрацію обтяжень на цю квартиру була актуальною.

За вказаних обставин просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31 жовтня 2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , внесену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49465111 від 31.10.2019, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. (номер запису 33948458) та поновити в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ним.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31 жовтня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 та скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , внесену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49465111 від 31.10.2019, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною (номер запису 33948458) та поновити в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 1589,00 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень) судового збору, а також по 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу з кожного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

18 січня 2022 року відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року необґрунтованим, винесеним з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апелянта полягають у тому, що судом першої інстанції не було обґрунтовано рішення щодо недійсності договору купівлі-продажу від 31.10.2019, а висновки щодо неналежного повідомлення боржника (позивача у справі) про наслідки невиконання основного зобов`язання ґрунтуються на припущеннях .

Вважає, що невиконання боржником (позивачем у справі) основного зобов`язання призвело до порушення істотних умов договору та спонукало кредитора до дій, спрямованих на захист своїх порав та інтересів.

Крім того, на думку апелянта, на час укладення спірного правочину, товариство було іпотекодержателем майна боржника відповідно до іпотечного договору від 03.09.2008, а тому мало пріоритет на задоволення забезпечених іпотекою своїх вимог.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від сторін не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 01 березня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, попередньо подавши суду заяву про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану з посиланням на те, що його представник адвокат Левицька-Корсун В.І. через ведення військових дій виїхала за межі України, і не мала можливості підготувати та подати відзив на апеляційну скаргу. Зазначене клопотання до задоволення не підлягає, так як відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження органів державної влади, зокрема судів не можуть бути припинені, а на території Вінницької області військові дії не ведуться.

Інші учасники справи повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 31.10.1994 позивач ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Право власності позивача зареєстровано КП «ВООБТІ» в реєстрову книгу №19 за реєстровим №919 (а.с. 143-144).

03 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 0101/0908/02-219 Z-01, за умовами якого (пункт 2) на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавцем передано в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, зокрема, квартиру під номером АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу. До даного договору іпотеки сторонами також укладались договори про внесення змін та доповнень № 1 від 02.12.2009 та № 2 від 19.05.2011 (а.с. 115, 117).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187098557 від 31.10.2019 у Державний реєстр Іпотек внесено запис про іпотеку №27080362 (спеціальний розділ), реєстраційний номер іпотеки 7845693 03.09.2008 року, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 03.09.2008 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження №7845611 за типом заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки 3946 від 03.08.2008, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 157)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2014, яке набуло законної сили 24.10.2014, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (якому ПАТ «Сведбанк» передано право вимоги) до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0101/0908/02-219 від 03.09.2008 відмовлено.

Зазначеним рішенням судом встановлено нікчемність (недійсність в силу закону) кредитного договору№0101/0908/02-219 від 03.09.2008.

11.07.2018 ПАТ «Дельта Банк» відступило своє право вимоги за договором іпотеки №0101/0908/02-219Z-01, укладеним 03.09.2008 з позивачем, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до Договору №667/К купівлі-продажу майнових прав від 11.07.2018 (а.с. 119-141).

31.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №3540, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» продав, а ОСОБА_2 купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 43,0 кв. м , житловою - 28,9 кв. м. (а.с. 10).

За змістом договору (п. 1) право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить Іпотекодержателю на підставі: договору іпотеки № 0101/0908/02-219Z-01, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого 03.09.2008 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. за реєстровим №3966, п.12.3.2 якого містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, із наступними змінами та доповненнями; договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим номером № 1306; договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», посвідченого 11 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №678. Крім того, продавець стверджує, що він за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив Іпотекодавця про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки.

Згідно п. 2 цього Договору відчуження зазначеного нерухомого майна, здійснюється за 361157,00 грн, які покупець зобов`язаний сплатити продавцю шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, протягом одного року з дня підписання цього договору, тобто до 31 жовтня 2020 року.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №241348315 від 21.01.2021 право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.10.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 33948458 (а.с. 9).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09.02.2021, позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку: 27080362 (спеціальний розділ), іпотекодержатель: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5 - 17.07.2018 за індексовим номером 42100933, номер іпотеки 7845693, а також скасовано в єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження: 7845611, зареєстрований 03.09.2008 за № 7845611 на підставі договору іпотеки 3946 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с.15-28).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» відповідною правомочністю на розпорядження майном позивача, наділений не було, правових підстав для вчинення правочину від свого імені також не мало.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З указаного вбачається, що суд повинен встановити: чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується.

Залежно від встановлених обставин суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України, а також спеціальним Законом України «Про іпотеку», який регулює іпотечні правовідносини.

Згідно із статтею 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, іпотека не може існувати самостійно без зобов`язання. Іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов`язання та вимоги, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання чи які можуть виникнути в майбутньому на підставі чинних договорів.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 910/4875/18.

Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК України недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України)

Отже, нікчемність договору, забезпеченого іпотекою, тягне й нікчемність іпотеки.

Факт нікчемності іпотечного договору та відсутність у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прав Іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2014, яке набрало законної сили 24.10.2014.

Так, вказаним судовим рішенням ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0101/0908/02-219 з підстав його нікчемності, іпотечний договір №0101/0908/02-219 Z-01 від 03.09.2008, який укладався в забезпечення виконання цього кредитного договору, є також нікчемним (недійсним в силу закону).

Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09.02.2021, скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку: 27080362 (спеціальний розділ), Іпотекодержатель: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5 - 17.07.2018 року за індексовим номером 42100933, номер іпотеки 7845693, а також скасовано в єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження:7845611, зареєстрований 03.09.2008 року за № 7845611 на підставі договору іпотеки 3946 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Отже, відповідно до положень цивільного законодавства саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд, тому лише власник має право на визначення юридичної долі, свого майна, у тому числі й шляхом відчуженням належного йому майна на користь інших осіб.

Разом з тим, зміст оспорюваного договору купівлі-продажу від 31.10.2019 свідчить, що він був укладений від імені продавця - ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», яке не було наділене правом розпорядження належним на праві власності майном позивача, правових підстав для вчинення згаданого правочину від свого імені також не мало.

Відтак у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В., були відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності квартири по АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» було іпотекодержателем майна відповідно іпотечного договору, а відтак мало пріоритет на волевиявлення забезпечених іпотекою своїх вимог.

Доводи скарги щодо належного повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» боржника ОСОБА_1 про усунення порушень та звернення стягнення на предмет іпотеки перед укладенням договору купівлі-продажу квартири, не впливають на правильність та законність судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Враховуючи, що колегія суддів не дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення, підстави відповідно до статті 444 ЦПК України для задоволення заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 , поданих апеляційному суду 25.01.2022 про поворот виконання рішення відсутні, відповідно їх заяви задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В. Матківська

В.В. Сопрун