Провадження №2/523/150/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р.Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача Сігнаєвського А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16 в м.Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» про визнання незаконною відмову реструктуризації кредитних зобов`язань, про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» про визнання незаконною відмову реструктуризації кредитних зобов`язань, в якому просить визнати незаконною відмову акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо проведення реструктуризації кредитних зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Укрсиббанк» на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. №1381-ІХ та зобов`язати акціонерне товариство «Укрсиббанк» провести реструктуризацію кредитних зобов`язань за кредитним договором №6 від 23.11.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Укрсиббанк» на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. N 1381-ІХ. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2006 р. ОСОБА_1 уклав з AT «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту №0 в сумі 26 000 дол. США. Зазначена сума мала бути повернута позивачем до 23.11.2016 р. Згідно п.2.1. Договору, у забезпечення виконання зобов`язань позивач надав заставу двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Через світову економічну кризу, що почалась в Україні з 2008 р. позивач не зміг вчасно та в повному обсязі виконувати взяті на себе зобов`язання по договору. На даний час прострочена кредитна заборгованість становить біля 12 909,16 дол.США. Позивач звернувся до відділення відповідача з метою належного оформлення вимоги щодо реструктуризації зобов`язань за Договором. Співробітник банку надав позивачу бланк заяви, роз`яснив вимоги та перелік документів, що необхідно надати разом із заявою. Підготувавши необхідні документи (довідки, витяги), 16.07.2021 р. позивач знову звернувся до відділення банку, надав працівнику заповнений бланк заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. №1381-ІХ і додаткові документи на підтвердження обставин, що зобов`язання позивача відповідають зазначеним у законі №1381-ІХ критеріям і підлягають обов`язковій реструктуризації на його вимогу. В серпні 2021 р. позивач отримав лист №25-1-01/56053 від 22.07.2021 р., в якому зазначалось про відсутність підстав для проведення реструктуризації за Договором через те, що на дату подання заяви існує непогашена прострочена заборгованість станом на 01.01.2014р., а також про те, що банк готовий провести реструктуризацію, якщо позивач погасить прострочену заборгованість станом на 01.01.2014 р. З метою виконання вимог відповідача, позивач знову звернувся до відділення Банку, де співробітник останнього повідомив, що дійсно згідно відомостей комп`ютерної програми, по Договору станом на 01.01.2014 р. рахується заборгованість в розмірі трішки менше 267 дол. США. 10.08.2021 р. позивач сплатив вказану йому співробітником банку суму в розмірі 267 дол.США. та 10.09.2021 р. позивач подав заяву відповідачу про розгляд його заяви про реструктуризацію з урахуванням погашення заборгованості. В жовтні 2021 р. Позивач отримав лист №25-1-01/70284 від 05.10.2021 р., в якому зазначалося зазначалось про начебто відсутність підстав для проведення реструктуризації за Договором через те, що на дату подання заяви існує непогашена прострочена заборгованість станом на 01.01.2014 р. в розмірі 134,10 дол. США. При цьому документи, що підтверджують наявність такої заборгованості надано не було. У листі також зазначено, що строк подачі заяв про реструктуризацію згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. №1381-ІХ сплив 23.07.2021 р. Позивач вказує про те, що відповідач свідомо приховував інформацію від клієнта, з метою створення перешкод для вчасного виконання вимог для реструктуризації зобов`язань позивача, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.58,78). Крім того, представник відповідача надав відзив на позов, відповідно з яким, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що враховуючи наявність непогашеної простроченої заборгованості позивача ОСОБА_1 перед АТ «УКРСИББАНК», станом на 01.01.2014 року та пропущення строку при повторному зверненні із заявою про реструктуризацію, відсутні правові підстави для проведення реструктуризації заборгованості (а.с.56-58).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 23 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, строком до 23 листопада 2016 року під 12,3 % відсотків річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 365 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. День сплати ануїтетних платежів це 23 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти (а.с. 7-14).

16.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ «УКРСИББАНК» з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. №1381-ІХ (а.с.15-16).

Відповідно до листа АТ «УКРСИББАНК» №25-1-01/50053 від 22.07.2021 року, відсутні підстави для проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року, оскільки на дату подання заяви є непогашена прострочена заборгованість станом на 01.01.2014 року (а.с.32)

10.08.2021 р. позивач сплатив банку 267 доларів США, що підтверджується квитанцією №19 від 10.08.2021 року (а.с.33) та подав заяву до АТ «УКРСИББАНК» про розгляд його заяви про реструктуризацію з урахуванням погашення заборгованості (а.с.34)ю

Відповідно до листа АТ «УКРСИББАНК» №25-1-01/70284 від 05.10.2021 р., відсутні підстави для проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року, оскільки на дату подання заяви продовжує існувати непогашена прострочена заборгованість станом на 01.01.2014 року в розмірі 134,10 дол. США.. Крім того, банком роз`яснено про те, що строк подання заяви про реструктуризацію сплинув 23.07.2021 року (а.с.35-36).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів).

Відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» N 1381-ІХ, зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: 1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації.

Судом встановлено про те, що зобов`язання позивача за кредитним договором № 0 від 23 листопада 2006 року підпадають під вимоги, визначені вищеназваним Законом, а відтак приймаються судом в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Приписами п.п. 4 п. 7 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено про те, що 16.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ «УКРСИББАНК» з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. №1381-ІХ (а.с.15-16). В своєї відповіді на вказану заяву, банк не задовольнив та не відмовив в реструктуризації боргу, а вказав про те, що відсутні підстави для проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року, оскільки на дату подання заяви є непогашена прострочена заборгованість станом на 01.01.2014 року (а.с.32). Сплативши заборгованість, позивач звернувся до банку з заявою про реструктуризацію боргу, до якої надав відповідну квитанцію. Тобто, звертаючись до банку з другою заявою, позивач фактично усунув недоліки першої заяви, тому дії банку з повернення заяви, а не її розгляду є неправомірними.

Разом з тим, судом встановлено, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.03.2015 року, позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23 листопада 2006 року в сумі 13944, 31 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 211955, 05 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 196220, 65 грн., що в еквіваленті є 12909, 16 дол. США; заборгованість за відсотками 15734, 39 грн., що в еквіваленті є 1035, 15 дол. США. Суму заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит № 0 від 23 листопада 2006 року у розмірі 324, 01 доларів США, що в гривневому еквіваленті, станом на 19.11.2014 року складає 4925 грн. 00 коп., з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 3736, 34 грн., що в еквіваленті є 245, 81 дол. США; пеня за прострочення сплати процентів 1188, 66 грн., що в еквіваленті є 78, 20 дол. США. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» сплачений судовий збір у розмірі 2168 грн. 80 коп. (а.с.92-94). Вказане рішення набрало законної сили 17 березня 2015 року.

Відповідно до п. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» N 1381-ІХ, реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Крім того, у разі визнання судом поважними інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви.

Якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом;

Таким чином, після набрання законної сили Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.03.2015 року, а саме після 17.03.2015 року, правовідносини, які виникли з договору кредиту трансформувалися в зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду про стягнення боргу. Граничним строком звернення до банку з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.11.2006 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021р. №1381-ІХ є 17.05.2015 року, з клопотанням про продовження строку подання заяви про реструктуризацію боржник не звертався.

При таких обставинах, судом встановлено про те, що позивачем пропущено строк звернення до відповідача з заявою про реструктуризацію боргу, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» (, місцезнаходження за адресою: вул.Андріївська, буд.2/12, м.Київ) про визнання незаконною відмову реструктуризації кредитних зобов`язань, про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.02.2022 року.

Суддя: