Справа № 159/4978/21
Провадження № 2/159/100/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали земельну ділянку площею 300 кв.м. та Ѕ частину житлового будинку (квартиру АДРЕСА_1 . Їй та відповідачу, на підставі рішення суду, були виділені по Ѕ частині згаданої квартири з конкретно визначеними приміщеннями, земельна ділянка була поділена наступним чином: їй - земельна ділянка площею 51,8 кв.м., відповідачу - земельна ділянка площею 51.8 кв.м., 124,3 кв.м. земельної ділянки залишено у спільному користуванні. 24 березня 2008 року позивач придбала з прилюдних торгів належну відповідачу Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру АДРЕСА_1 . Право власності після рішення суду на земельну ділянку сторонами не оформлялося, земельна ділянка досі оформлена на відповідача як це було під час її придбання. Позивач зазначає, що після переходу права власності на Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру АДРЕСА_1 , їй перейшло також право власності на цілу земельну ділянку, на якій ця частина розміщена. Просила припинити за відповідачем право власності на цю частину і визнати його за нею.

Заперечення відповідача.

Відповідач заперечує позов тим, що земельна ділянка є самостійним об`єктом і може бути відчужена лише на підставі цивільно-правових угод. Просить у позові відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

За час шлюбу сторони придбали земельну ділянку площею 300 кв.м. та Ѕ частину житлового будинку (квартиру АДРЕСА_1 . Позивачу та відповідачу, на підставі рішення суду, були виділені по Ѕ частині згаданої квартири з конкретно визначеними приміщеннями, земельна ділянка була поділена наступним чином: позивачу - земельна ділянка площею 51,8 кв.м., відповідачу - земельна ділянка площею 51.8 кв.м., 124,3 кв.м. земельної ділянки залишено у спільному користуванні. 24 березня 2008 року позивач придбала з прилюдних торгів належну відповідачу Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру АДРЕСА_1 . Право власності після рішення суду на земельну ділянку сторонами не оформлялося, земельна ділянка досі оформлена на відповідача як це було під час її придбання. Позивач зазначає, що після переходу права власності на Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру АДРЕСА_1 , їй перейшло також право власності на цілу земельну ділянку, на якій ця частина розміщена.

Отже, позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 29.06.2006 та ухвали апеляційного суду Волинської області від 09.02.2007, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 11391815, дата реєстрації права власності: 04.04.2007.

Також, позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1051 від 24.03.2008, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 11391815, дата реєстрації права власності: 03.04.2008.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є власником цілої квартири АДРЕСА_1 .

Щодо згаданої вище земельної ділянки площею 0,0300 га. з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку існує виданий на ім`я відповідача Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 019341 від 22.03.2002 року.

Право власності відповідача на цю земельну ділянку припинилося з 24.03.2008 - часу придбання позивачем ОСОБА_1 Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 на прилюдних торгах.

Відповідно до ст.377 ЦК України (в редакції, яка діяла на 24.03.2008), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 24.03.2008), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Так, підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Позивач, яка набула право власності на цілу квартиру АДРЕСА_1 , отримала також у власність і цілу земельну ділянку, на якій вона розташована.

Керуючись ст.12, 80, 81, 82, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст.377 ЦК України ст.120 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати припиненим право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0300 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 019341 від 22.03.2002 року, виданого Ковельською міською радою Волинської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1654.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0300 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 15.06.2005 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Головуючий:С. Л. ПАНАСЮК