Справа № 464/5166/21
пр.№ 2/464/296/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2022 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

секретар судових засідань Воловець Ю.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, з уточненнями, в якій просить визнати право власності позивача на 1/2 частину одноповерхового житлового будинку загальною площею 73, 7 кв.м. з підвалом площею 22,3 кв.м. під АДРЕСА_1 , який складається із приміщення під літерами 1-2 площею 7,7 кв.м., 1-5 площею 11, 6 кв.м., розділеної веранди під літерами 1-1 площею 5,1 кв.м., 1/2 частини підвалу, 1/2 частини сараїв "Б" і "В" і вбиральні, які не визнають всі відповідачі, зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо позивача як власника 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнати всі можливі правочини про відчуження її частки будинку починаючи з 1998 року нікчемними відповідно до ч.2 ст. 215 і ч.ч.1 і 2 ст. 228 ЦК України. В обґрунтування позову покликається, що вона є власником 1/2 частини одноповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 . Проте, відповідно до інформаційної довідки-витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 21 червня 2005 року власником будинку вцілому на підставі договору дарування став невідомий їй ОСОБА_5 , а 14 листопада 2005 року згідно договору купівлі-продажу невідомий їй ОСОБА_4 . Про відчуження Будинку чи його частини цим особам їй нічого не відомо. В інвентаризаційній справі, яка зберігається у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про відповідачів, а також про відчуження будинку (його частини) від неї третьої особи немає ніяких даних. Востаннє на будинок був виданий технічний паспорт 20 січня 2006 року та власниками будинку зазначені вона і третя особа ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Мичці Б.Р.

Ухвалою судді від 03 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Даною ухвалою витребувано: з Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки інвентаризаційну справу на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; з Львівського державного нотаріального архіву документи на підставі яких був посвідчений договір дарування будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 15.06.2005 № 4164 за участю ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Корпало Ганною Василівною, а також копію цього договору; від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гриника Івана Юрійовича документи, на підставі яких був посвідчений договір дарування будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 26.05.1999 №1550 за участю ОСОБА_4 , а також копію цього договору; з Першої львівської державної нотаріальної контори спадкову справу померлого ОСОБА_7 .

25 серпня 2021 року від представника відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Паращича В.П. надійшов відзив на позовну заяву, у якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки позивач не надав доказів, що він у встановленому законом порядку звертався до органу реєстрації для вчинення реєстраційних дій, а відповідачем було відмовлено. Додатково зазначив, що майно, власником якого вважає себе позивач та яке належить відповідачам по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є різними об`єктами.

04 листопада 2021 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Тронкою Н.В, подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що нерухоме майно, яке належить позивачу у будинку під АДРЕСА_1 та власником, якого є ОСОБА_4 у будинку під АДРЕСА_2 є різними об`єктами та знаходяться за різними адресами (позивачу належить частина одноповерхового житлового будинку та підвал, а ОСОБА_4 нежитлові приміщення підвалу та першого поверху будинку).

10 листопада 2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем ОСОБА_5 не подано відзиву на позов, а тому невідомо його відношення до позовних вимог. Вважає, що цивільне право позивача порушене, відтак підлягає захисту у судовому порядку.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 10 березня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в частині позовних вимог щодо зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо позивача як власника 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та визнання всіх можливих правочинів про відчуження частки позивача будинку починаючи з 1998 року нікчемними відповідно до ч.2 ст. 215 і ч.ч.1 і 2 ст. 228 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити, з обґрунтувань наведених у відзиві, не заперечував право власності позивача.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Тронка Н.В. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Від відповідача ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_6 відзив/пояснення не надходили.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою львівською державною нотаріальною конторою, 06 липня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-5038, ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , що проживає в АДРЕСА_3 та ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_4 отримали від спадкодавця ОСОБА_7 , померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкове майно в рівних частинах, яке з складається з однієї другої частини цегляного будинку, позначеного в плані літером «А-1», з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається в цілому з трьох кімнат жилою площею 32,1 кв.м та кухні. При будинку є такі господарські будівлі дві вбиральні, позначені в плані літерами «Г», «Д». Ця частина будинку належала померлому ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08 лютого 1984 року, за реєстром № 3-566 Першою львівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 лютого 1984 року за № 4102.

Таким чином позивач отримала у спадщину 1/6 частину будинку.

Згідно з договором дарування, посвідчений 27 лютого 1998 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 6-1085, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подарували, а ОСОБА_3 прийняла у дар 1/3 частину жилого будинку разом з відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Жилий будинок позначений в плані літером «А-1», в цілому складається з трьох кімнат жилою площею 32,1 кв.м та кухні. До будинку відносяться господарські будівлі: огорожа, хвіртка, цегляна вбиральня.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 10 березня 1998 року, на підставі вказаного вище договору дарування за ОСОБА_3 зареєстровано 1/3 частина будинку по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта та копією довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «ДНІСТЕР» 12 жовтня 2015 року (зареєстрована як власник).Указану довідку учасники справи не оспорювали.

Тобто, позивач є власником однієї другої частини будинку (1/6+1/3).

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 10604014, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-1 № 284, виданого 25 липня 1999 року, позивачу та третій особі передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку.

Як зазначено позивачем, власником іншої однієї другої частини будинку є третя особа ОСОБА_6 . Указане не є предметом позову, відтак не підлягає доказуванню.

Згідно з положеннями, зокрема, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідачів про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з підстав, що не всі відповідачі його визнають.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі № 905/494/18.

Як встановлено судом відповідно до правовстановлюючих документів, позивачу належить одна друга частина житлового будинку АДРЕСА_1 , проте така не зареєстрована у встановленому законом порядку. Позивачем не доведено того, що відповідачі ставлять під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, мають до нього інтерес, як і не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника будь-якими іншими особами. Що стосується майна відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такі зареєстровані у встановленому законом порядку, мають свій реєстраційний номер і є зовсім іншими об`єктами з іншою площею.

За таких обставин, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу .

За умовами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

в и р і ш и в :

відмовити в позові повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 26526811, місцезнаходження: м. Львів, вул. Вигін, 1/27.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІПН- невідомо, АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІПН- невідомо, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_6 , ІПН- невідомо, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 11.04.2022 року.

Головуючий Б.Р. Мичка