Справа № 127/5343/21
Провадження № 22-ц/801/613/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуСправа № 127/5343/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

секретар судового засідання Француза М.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Виконавчий комітет Вінницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 року, постановлене у складі судді Жмудя О. О. в м. Вінниці, повне судове рішення складено 01.11.2021 року,

в с т а н о в и в :

02 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету вінницької міської ради про зміну договору найму.

Позов мотивовано тим, що з 2008 року позивач проживав з ОСОБА_2 в належній останньому неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 , доглядав його, оскільки в нього не було родичів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За життя ОСОБА_2 дозволив ОСОБА_1 зареєструватися в квартирі, а після його смерті ОСОБА_1 продовжує в ній проживати, сплачувати комунальні послуги. Позивач звертався до Вінницької міської ради та отримав відповідь від 28.09.2020 року, що його звернення знаходиться на контролі у відділі та про результат розгляду буде проінформовано. Станом на 04.02.2021 року відповідь на звернення щодо укладення договору найму так і не надійшла, тому він змушений звернутися до суду

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 64, 65, 107 ЖК України, зазначив, що позивач не відноситься до членів сім`ї квартиронаймача ОСОБА_2 , відсутні докази ведення спільного господарства, реєстрація ОСОБА_1 в квартирі була здійснена в день смерті ОСОБА_2 , а відтак його вимоги про зміну договору найму не підлягають до задоволення.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно оцінив фактичні обставини справи, не зважив, що оскільки позивач постійно проживав з померлим та вів з ним спільне господарство, то він відноситься до членів його сім`ї ( ч.1, 2 ст. 64 ЖК України), а відтак з ним повинен бути укладеним договір найму. Зауважує, що суд не взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 11.07.2012 року ( справа № 6 60 цс 12), в якій були схожі правовідносини.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк від відповідача не надходив.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із запровадженням в Україні військового стану.

Суд, вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи, ухвалив відмовити в його задоволенні, оскільки в клопотанні ОСОБА_3 не зазначено конкретних обставин, які свідчать про неможливість з`явитися до суду, транспортне та поштове сполучення на території м. Вінниці та Вінницької області працює, наявна можливість участі у справі в режимі відеоконференції, якою представник не скористалась; неявка сторін в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи (ст. 372 ЦПК України); відповідно до статті 12-2 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України, тобто суди не припиняють виконання покладених на них обов`язків.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

По справі встановлено наступні обставини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.01.2009 року серії НОМЕР_1 (а.с.11);

- Відповідно до свідоцтва про поховання № 109 від 20.01.2009 року, виданого ОСОБА_1 , він здійснив поховання ОСОБА_4 це також підтверджується рахунком-замовленням № ВА 001082 від 19.01.2009 року (а.с.9, 13).

- ОСОБА_2 було надано право зайняти квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується ордером№ 3509/51 від 15.12.1977 року, виданого на підставі рішення виконкому м. Вінниці від 15.12.1977 року № 68 (а.с.21);

-Згідно довідки з ПП «Майстер-КП» за №607 від 02.06.2011 року, виданої ОСОБА_2 , він є членом кооперативу, який повністю вніс пай за однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.27).

-Довідкою за № 47047 від 21.09.2018 року, виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, підтверджено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 16.01.2009 року по теперішній час;

- Позивач зареєстрований в зазначеній квартирі по дорученню його батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в день смерті власника/наймача - ОСОБА_2 (а.с. 54 56);

--Згідно довідки виданої УК «Господар Люкс» від 05.02.2019 року за № 05-21/135, заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 станом на 01.01.2019 року відсутня (а.с.18).

Між сторонами виник спір з приводу зміни договору найму житлового приміщення, а саме: визнання ОСОБА_1 наймачем.

Згідно із ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер.

В справі що розглядається суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_2 вселився в квартиру АДРЕСА_4 (наразі це АДРЕСА_5 ) на підставі ордеру на право зайняття квартири (а.с.21), тобто на законних підставах.

Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Статтею 65 ЖК Української РСР передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Отже, під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, вірно встановив, що позивач ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі ОСОБА_6 в день смерті останнього на підставі доручення, виданого ОСОБА_6 на ім`я батька позивача ОСОБА_5 (а.с. 55-56). Вірно суд оцінив і показання свідків, які були допитані по справі. Наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності не підтверджують того факту, що позивач відноситься до членів сім`ї ОСОБА_6 , адже відсутні докази постійного тривалого проживання позивача разом з наймачем та ведення спільного господарства.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що доказами членства в сім`ї не можуть слугувати квитанції про сплату комунальних послуг. Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що надані позивачем квитанції (а.с. 19, 22-26) та довідка УК «Господар Люкс» від 05.02.2019 року за № 05-21/135про відсутність заборгованості по квартирі АДРЕСА_1 станом на 01.01.2019 року (а.с.18), датовані 2011 2019 роками, тобто стосуються періоду після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ..

Отже, враховуючи відсутність доказів спільного проживання та ведення господарства позивача та померлого квартиронаймача ОСОБА_6 до дня його смерті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача на день смерті ОСОБА_6 не виникли права та обов`язки члена сім`ї квартиронаймача, а відтак відсутні підстави для застосування положень статті 106 ЖК України та задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять будь-яких об`єктивних доводів, які б спростовували такий висновок суду першої інстанції, а відтак апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалене по справі рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦК України), поновити дію рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , подану його представником адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук