Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/852/21
провадження № 2/650/50/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

за участю секретаря Турчик Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове стягнення коштів зі співвласників,

встановив:

13 липня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив: визнати ОСОБА_1 особою, що утримувала майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у спільній частковій власності в повному обсязі на 180000 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату комунальних послуг у розмірі 2985,33 грн за надані комунальні послуги; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та ремонтні роботи даного будинку у розмірі 90000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі Договору дарування житлового будинку від 13 грудня 2010 року йому та відповідачці на праві власності по Ѕ частці належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим останні, у відповідності до статті 360 ЦК України, як співвласники у праві спільної часткової власності зобов`язані брати участь у витратах на його управління, утримання та збереження.

Позивач виконуючи свій зазначений обов`язок вжив заходів щодо утримання та збереження вказаного майна, що виявилося в оплаті комунальних послуг в сумі 5970,65 грн та проведенні ремонтних робіт на загальну суму в розмірі 180000 грн.

Оскільки відповідачка не допомагала позивачу сплачувати комунальні послуги за спільний будинок та не приймала участі у відбудові будинку та його ремонті, вона зобов`язана відшкодувати половину вартості понесених витрат.

До комунальних послуг увійшли послуги із електропостачання: за грудень 2019 року на суму 442,80 грн, за січень 2020 року на суму 187,44 грн, за лютий 2020 року на суму 53,10 грн, а також послуги із газопостачання: за листопад 2019 року на суму 400 грн, за листопад 2019 року на суму 367,52 грн, за грудень 2019 року на суму 456,96 грн.

Крім комунальних послуг він також вимушений був сплачувати окремо кожного місяця за сторожування будинку ОСОБА_3 з 2017 року по теперішній час по 1000 грн, оскільки він часто буває в відрядженнях.

До витрат на ремонт, який здійснювався з червня 2019 року по грудень 2020 року, у нього увійшли витрати на матеріал для здійснення капітального ремонту вказаного будинку в сумі понад 70000 грн та витрати на виплату заробітної плати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які безпосередньо здійснювали ремонт, в сумі понад 60000 грн.

Під час капітального ремонту будинку проводилось підключення до нього водопостачання, що обійшлося на загальну суму в розмірі 30000 грн. За червень 2019 року на будівельні матеріали (кірпіч, пісок, стовбики залізобетонні 10 штук) він витратив 6250 грн, а у вересні 2019 року на будівельні матеріали (каміння, пісок, заправка машини для перевезення піска та каміння) він витратив 7200 грн. Наявними у нього накладними та товарними чеками підтверджується придбання ним матеріалів на суму 39899,10 грн. А наявними у нього чеками без дати підтверджується придбання ним матеріалів на суму 7020 грн.

Обґрунтовуючи своє право на відшкодування половини вартості понесених витрат на утримання та збереження будинку позивач також посилається на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 13 березня 2019 року № 521/3743/17-ц, вказуючи при цьому, що якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

У поданому 01 листопада 2021 року відзиві на позовну заяву відповідачка визнавши факт належності їй Ѕ частки у вказаному будинку на праві власності на підставі договору дарування заперечила проти задоволення позову вказавши, що не проживає та не зареєстрована у ньому, а позивач вжив заходів не щодо утримання та збереження майна, а щодо його поліпшення домовленості щодо чого між ними відсутні.

Під час судового розгляду представником позивача було подано клопотання про призначення судової будівель-технічної експертизи від 01 грудня 2021 року, яке на судовому засіданні 20 грудня 2021 року було залишено судом без розгляду шляхом постановлення ухвали не виходячи до нарадчої кімнати, за заявою представника позивачки, яка послалася на неможливість її проведення.

Крім того, відповідно до ухали суду від 01 грудня 2021 року суд, за клопотанням представника позивача, витребував у КП «ХБТІ» ХОР інвентарну справу на вказаний житловий будинок.

Під час розгляду справи представником позивача також були надані додаткові докази, які не були надані із пред`явленням позову, а судом було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з використанням наявного у судді доступу до інформаційного ресурсу ДП «Національні інформаційні системи».

На судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, вказавши, що він впродовж другої половини 2019 року та 2020 року зробив капітальний ремонт літньої кухні та веранди до неї, витративши на це понад 180000 грн, половину яких має компенсувати відповідачка як співвласник належного їм будинку. Ремонт був викликаний тим, що стан літньої кухні та веранди був у дуже поганому стані, а отже вони потребували термінового ремонту.

Про намір здійснення такого ремонту він не повідомляв відповідачку, оскільки перебуває з нею у дуже неприязних відносинах. Після смерті діда, приблизно з 2016 року, вона ніколи не відвідувала будинок. Більш того, за для неможливості її доступу до вказаного будинку він повісив замки там де їх не було, та замінив інші замки. Ключі відповідачці не надавав та не повідомляв про їх заміну. Сторожу наказав не пускати ані відповідачку, ані її дітей.

Відповідач знала про необхідність здійснення ремонту, оскільки могла бачити стан літньої кухні та веранди до моменту коли вона перестала відвідувати будинок.

Також позивач зазначив, що вказуючи в позові про ремонт будинку він мав на увазі ремонт літньої кухні та веранди. Вартість деяких ремонтних робіт, які він проводив в самому житловому будинку він не просить стягнути з відповідачки.

Щодо наданих комунальних послуг вказав, що він періодично, між відрядженнями, проживав у вказаному будинку та здійснював опалення для власного комфорту, освітлював приміщення, користувався газом як для опалення так і для приготування їжі, а також користувався водою для побутових потреб. Вважає, що і за комунальні послуги відповідачка має сплатити половину їх вартості, оскільки їх було використано, зокрема, для збереження будинку та літньої кухні.

Зазначив позивач і про те, що насправді хоче щоб відповідачка відписала йому свою половину будинку, тому що вона погано поводила себе щодо діда з бабою, не опікувалась ними.

Представник позивача ОСОБА_7 на судовому засіданні суду пояснила, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачка зобов`язана нести половину витрат на утримання та збереження майна, які поніс позивач. Уточнила, що позивач пред`явив позовні вимоги саме щодо відшкодування вартості коштів сплачених ним за утримання та ремонт літньої кухні (з верандою), яка перебувала в занедбаному стані, та яка входить до всього домоволодіння, яке перебуває у спільній частковій власності сторін. Відповідачка ухилилася він здійснення спільних витрат, хоча знає про свій обов`язок як власника щодо утримання майна.

Відповідачка ОСОБА_2 на судовому засіданні заперечила проти позовних вимог позивача, у зв`язку з їх безпідставністю просила у їх задоволенні відмовити. Пояснила, що після 2016 року жодного разу не з`являлася до спільного з позивачем будинку, оскільки позивач дуже агресивно поводиться щодо неї. Побоюватися у неї є підстави так як відповідач сидів за гратами два роки за побиття жінок та неодноразово погрожував їй.

Позивач не намагався з нею домовитись щодо необхідності понесення видатків на утримання та збереження спільного майна та вона взагалі не знала про таку необхідність. З 2016 року вона жодного разу не проходила по АДРЕСА_1 та не бачила ремонтних робіт. В 2019 році після того як позивач вигнав її дітей, які пішли до будинку порвати ягід, позивач подзвонив їй та погрожував розправою у випадку якщо її діти або вона хоч раз з`являться до будинку.

Станом на 2016 рік, коли вона забирала свої речі з будинку, вона бачила літню кухню, яка перебувала в нормальному стані, але там знаходився склад речей.

Ствердила, що вона не повинна сплачувати вартість комунальних послуг, які фактично отримав позивач, сторож який в ньому проживав, квартиранти, які проживали в будинку, а також інші особи, які здійснювали ремонт. Позивач не надав суду доказів, що відповідні комунальні послуги були отримані виключно для утримання майна.

Результатом проведених позивачем ремонтних робіт стало поліпшення умов для його проживання, та аж ні як не збереження майна, яке було у нормальному стані.

На судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_8 заперечив проти задоволення позову, просив у заявлених вимогах відмовити. Зазначив, що позивач та його представник не надали суду доказів стверджувати, що майно у виді літньої кухні та веранди взагалі потребували ремонту. Проведений позивачем ремонт є капітальним та призвів до поліпшення майна, щодо чого він не домовлявся з відповідачкою.

Крім того, представник зазначив, що 50000 грн заробітної плати охоронця та 60000 грн заробітної плати робочих були отримані останніми незаконно, так як не оподатковані, а витрати на будівельні матеріали в сумі 70000 грн не підтверджені належним чином, оскільки низка чеків не містить дати купівлі товару, а з товарних чеків не вбачається, що вони видані саме позивачу та що придбане майно було витрачено саме на ремонт у вказаному будинку.

Комунальні витрати позивача не підлягають відшкодуванню, оскільки останній не довів, що отриманий газ та електроенергія були використані саме на утримання та збереження майна, при тому, що позивач пояснив, що жив у будинку, готував собі їжу та здійснював опалювання для себе.

Відповідачка не заперечує свого обов`язку щодо утримання та збереження майна, однак факт здійснення відповідних витрат має бути підтверджений на підставі належних та допустимих доказів, яких надано не було. Позивач фактично намагається задовольнити свої власні інтереси частково за рахунок відповідачки, що нормами чинного законодавства не передбачено.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини наведені сторонами та їх представниками, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 30 грудня 2010 року серії ВРЕ № 467615, витягу про державну реєстрацію прав Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 19 січня 2011 року та схематичного плану, які наявні в справі БТІ, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що у приватній спільній частковій власності сторін з 19 січня 2011 року перебуває по Ѕ частці одноповерхового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок станом на 18 грудня 2007 року складався з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, гаража літ. В, сараїв літ. Г, Д, Є, Ж, туалету літ З, огорожи № 3, водопроводу № 4.

Відповідно до оцінювального плану вказаного будинку станом на 11 листопада 2010 року саманний житловий будинок літ. А мав ступінь фізичного зносу 40 %, господарсько-побутова будівля літ. Б літня кухня з бутового каменю мала ступінь зносу 60 %, а прибудова літ. б веранда цегляна з дерев`яним перекриттям мала ступінь зносу 50 %.

Відомості щодо комунальних рахунків та платежів за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії рахунку на сплату електроенергії від 05 січня 2020 року зазначено суму до сплати 442,80 грн, відповідно до копії квитанції (платіж за листопад 2019 року, одержувач ТОВ «Херсонрегіонгаз») зазначено суму до сплати 400 грн, відповідно до копії квитанції (платіж за грудень 2019 року, одержувач ТОВ «Херсонрегіонгаз») зазначено суму до сплати 367,52 грн, відповідно до копії квитанції (платіж за грудень 2019 року, одержувач ТОВ «Херсонрегіонгаз») зазначено суму до сплати 456,96 грн, відповідно до копії рахунку на сплату електроенергії від 06 лютого 2020 року зазначено суму до сплати 187,44 грн, відповідно до копії рахунку на сплату електроенергії від 05 березня 2020 року зазначено суму до сплати 53,10 грн.

Відомості щодо комунальних рахунків та платежів без зазначення адреси.

Відповідно до копії квитанції АТ «Укрпошта» від 14 січня 2020 року вказано оплату в сумі 449,80 грн за РЕС та послуги РЕС, відповідно до копії квитанції АТ «Укрпошта» від 05 грудня 2019 року вказано оплату в сумі 407 грн за ГАЗ та послуги ГАЗ, відповідно до копії квитанції АТ «Укрпошта» від 12 грудня 2019 року вказано оплату в сумі 374,50 грн за ГАЗ та послуги ГАЗ, відповідно до копії квитанції АТ «Укрпошта» від 10 січня 2020 року вказано оплату в сумі 464 грн за ГАЗ та послуги ГАЗ, відповідно до копії квитанції АТ «Укрпошта» від 13 лютого 2020 року вказано оплату в сумі 194,44 грн за РЕС та послуги РЕС, відповідно до копії квитанції АТ «Укрпошта» від 12 березня 2020 року вказано оплату в сумі 60,10 грн за РЕС та послуги РЕС.

Відповідно до листа ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» від 05 травня 2021 року та відомостей про нарахування та оплати наданого по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2019 року по 01 квітня 2021 року спожито 1259 кВт год та нараховано до сплати 1534,26 грн, з них сплачено 1534,26 грн. Станом на 01 квітня 2021 року на показники лічильника 7019 заборгованість відсутня.

Відповідно до листа Херсонрегіонгаз від 05 травня 2021 року та нарахування і оплати за надані послуги з газопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_2 станом на 05 травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30 листопада 2020 року на робочі показники газового лічильника 21214 куб.м, переплата складає 136,96 грн без урахування приведення використаного з 01 липня 2015 року до 01 січня 2019 року обсягу природнього газу до стандартних умов.

Відповідно до накладених виданих ПП Куделя вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 1200 грн (від 07 липня 2019 року), 1637 грн (від 19 серпня 2019 року).

Відповідно до товарних чеків виданих в магазині Електроніка вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 223 грн (від 10 липня 2019 року).

Відповідно до товарних чеків виданих в магазині «Пан Диван» вбачається придбання товару для здійснення ремонту на загальну суму: 3550,20 грн (від 27 грудня 2020 року).

Відповідно до товарних чеків виданих ПП Куделя вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 575 грн (від 17 липня 2019 року), 1100 грн (від 31 липня 2019 року), 280 грн (від 02 серпня 2019 року), 516 грн (від 03 серпня 2019 року), 259 грн (від 15 серпня 2019 грн), 708 грн (від 14 вересня 2019 року), 945 грн (від 14 вересня 2019 року), 436 грн (від 18 грудня 2019 року), 475 грн (від 23 січня 2020 року), 779,50 грн (від 01 лютого 2020 року), 1560 грн (від 15 лютого 2020 року), 900 грн (від 24 лютого 2020 року), 1335 грн (від 01 березня 2020 року), 88 грн (від 02 березня 2020 року).

Відповідно до товарних чеків виданих ПП ОСОБА_9 вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 935 грн (від 26 серпня 2019 року).

Відповідно до товарних чеків виданих ПП ОСОБА_10 вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 800 грн (від 26 серпня 2019 року).

Відповідно до товарних чеків виданих ПП ОСОБА_11 вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 410 грн (від 26 серпня 2019 року), 1600 грн (від 19 листопада 2019 року), 142 грн (13 грудня 2019 року), 346 грн (02 грудня 2019 року), 486 грн (від 15 лютого 2020 року), 574 грн (від 04 березня 2020 року), 615 грн (від 15 грудня 2019 року), 636 грн (без дати), 260 грн (без дати), 280 грн (без дати), 170 грн (без дати), 150 грн (без дати), 162 грн (без дати), 440 грн (без дати), 288 грн (без дати), 50 грн (без дати), 405 грн (без дати), 820 грн (без дати), 435 грн (без дати), 215 грн (без дати), 1611 грн (без дати).

Відповідно до аркушів паперу вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 2718,80 грн (без дати) та на суму 518 грн (без дати).

Відповідно до товарних чеків виданих ПП ОСОБА_12 вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 1224 грн (від 15 лютого 2020 року).

Відповідно до товарних чеків щодо яких особу, яка їх видала не зазначено та відсутня печатка: вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 1592 грн (від 16 серпня 2019 року), 350 грн (від 26 серпня 2019 року), 270 грн (від 15 листопада 2019 року), 2480 грн (від 04 березня 2020 року).

Відповідно до товарних чеків, які не підписано: вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 110 грн (від 25 вересня 2019 року), 397 грн (від 18 листопада 2019 року), 342 грн (від 12 листопада 2019 року), 319 грн (від 12 листопада 2019 року), 362 грн (від 19 грудня 2019 року), 567 грн (від 20 грудня 2019 року).

Відповідно до накладних, які не підписано та не мають дати: вбачається придбання матеріалів для здійснення ремонту на суму: 1264 грн (від 25 вересня 2019 року).

Відповідно до наданих представником позивача на судовому засіданні світлин вбачається, що на них зображено ззовні та в середині літню кухню та веранду після їх ремонту та облаштування.

Відповідно до копії Договору № 42 на надання послуг з централізованого питного водопостачання від 18 квітня 2016 року вбачається, що його укладено між ВК «Сількомунсервіс» та ОСОБА_1 щодо надання останньому послуг з централізованого питного водопостачання.

Відповідно до копії згоди співвласника від 26 січня 20212 року в якій міститься підпис від імені ОСОБА_2 вбачається надання останньою згоди ОСОБА_1 на укладення Договору про постачання природнього газу побутовим споживачам з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна».

Допитаний на судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснив, що він разом з іншими особами виконував ремонтні роботи у будинку та літній кухні з верандою на прохання ОСОБА_1 більше року потому. Ремонт літньої кухні та веранди проводився капітальний. Було відбудовано нову веранду, замінена підлога, яка прогнила, вікна, які були дерев`яні та в поганому стані, відремонтовані стіни, куплена та встановлені душова кабінка, умивальник, замінена проводка та багато іншого зроблено. Гроші на ремонт давав ОСОБА_1 , з яких він на його прохання купляв матеріал та отримував заробітну плату. Для приведення приміщення у нормальний стан можливо вимагалось трошки підштукатурити, але фактично ОСОБА_1 бажав здійснити поліпшення житлових та зробити літню кухню придатну для проживання в ній.

Допитаний на судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 пояснив, що він і доглядав за будинком і робив в ньому ремонт. Він особисто робив багато роботи, зокрема, купляв цемент за надані гроші, заливав фундамент, робив веранду, ставив двері, проводив водопровід у хату, який був лише у дворі, ставив душ-бокс, бойлер, унітаз, кран, клав лінолеум, обтягував стелі. Жити в літній кухні до ремонту було неможливо, а ОСОБА_1 хотів влаштувати затишок. В літній кухні все згнило та не топилося, тому необхідно було робити ремонт. Роботи проводилися в 2018 2019 роках. За наказом ОСОБА_1 нікого не повинно було бути на території домоволодіння. А після того як хлопці відповідачки прийшли зірвати смородину ОСОБА_1 наказав їх вигнати та всюди повісити замки. Відповідачку жодного разу не бачив біля будинку. Знає, що вона з позивачем перебувають у неприязних відносинах.

Допитана на судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 пояснила, що за місцем знаходження будинку робила всі можливі роботи: білила, мила, прибирала, шпаклювала. Про це її попросив ОСОБА_1 . Основний ремонт проводився в літній кухні та веранді. Веранду взагалі розваляли та відбудували нову. У вказаних приміщеннях була цвіль. ОСОБА_1 робив так, щоб там можна було жити. Вони обшивали всі стіни, поставили душову кабінку та унітаз. ОСОБА_1 особисто давав їм гроші на купівлю матеріалів. Також він оплачував її роботу по факту її виконання.

Допитаний на судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 пояснив, що він по завданню ОСОБА_1 робив в літній кухні та веранді ремонт, штукатурив, мішав цемент, копав траншею та виконував інші підсобні роботи. Кошти платив ОСОБА_1 . ОСОБА_16 валилася, а тому потребувала ремонту.

Допитана на судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 пояснила, що ще за життя діда та баби, які жили у вказаному будинку ходила до них робила уколи. Після смерті діда в 2016 році в будинку ніхто не проживав. Знає, що ОСОБА_2 до хати не пускали, літня кухня була в доброму стані, веранда зроблена. ОСОБА_2 не проживає в будинку більше десяти років. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тривалий час неприязні відносини та останній не пускає ОСОБА_18 до будинку.

Допитана на судовому засіданні як свідок ОСОБА_19 пояснила, що до смерті діда та баби постійно ходила до них у гості, а після їх смерті в будинку ніхто не проживав. ОСОБА_1 почав жити в будинку два три роки назад. Літня кухня та веранда на момент смерті діда була в нормальному стані. Дід перед смертю дуже сильно конфліктував із сином та навіть виганяв з будинку.

Допитана на судовому засіданні як свідок ОСОБА_20 пояснила, що після смерті баби та діда ніхто до хати не приходив. Літня кухня була старої побудови та після смерті діда до неї не заходила. Але на момент його смерті вона була в нормальному стані як і веранда.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу права позивача на повернення йому частини коштів, що витрачені ним на утримання та збереження майна, яке є у спільній частковій власності сторін, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Стаття 322 ЦК України передбачає обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною шостої вказаної статті встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із наведених вище доказів суд встановив, що позивач ОСОБА_1 проживає в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в період часу з червня 2019 року по лютий 2020 року ним було проведено ремонт літньої кухні та веранди до неї, для здійснення якого було витрачено кошти на придбання матеріалів, а також залучено інших осіб для робіт. Крім того, позивач звертався до іншої особи для охорони будинку в період часу з 2017 року по липень 2021 року.

Вартість придбаних матеріалів становить суму в розмірі 29620,70 грн, що підтверджується наведеними вище накладними виданими ПП ОСОБА_21 , товарними чеками виданими: магазином ОСОБА_22 , магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ПП ОСОБА_21 , ПП ОСОБА_9 , ПП ОСОБА_10 , ПП ОСОБА_11 , ПП ОСОБА_12 , які мають необхідні реквізити (підпис та дату).

Іншими товарними чеками та накладними, які не містять дату видачі та/або найменування особи, що видала, а також аркушами паперу на яких вказані лише суми без зазначення розбірливо найменування товару, назви документу, підписів тощо, заявлені позивачем обставини щодо придбання матеріалів для ремонту не можуть бути підтверджені, оскільки не дають змогу встановити факт їх придбання, а також факт їх придбання у період зазначений позивачем.

Факт використання відповідних товарів для ремонту саме літньої кухні та веранди встановлено із найменування придбаних матеріалів, пояснень позивача та свідків, які в цій частині є послідовними та переконливими, досліджених судом світлин, а також відсутності обґрунтованих заперечень з цього приводу зі сторони відповідача та її представника.

На судовому засіданні відповідачка неодноразово пояснювала що востаннє була в літній кухні в 2016 році, а отже бачила її стан та стан веранди. При пред`явленні їй світлин на яких за твердженням позивача було зображено літню кухню та веранду відповідачка впізнала відповідні приміщення та не заперечила факт проведення в них ремонту.

За таких обставин, посилання представника відповідача ОСОБА_8 на недопустимість вказаних світлин як доказів за відсутності на них місця та дати фотографування, суд знаходить необґрунтованими.

Із наведених вище доказів щодо електропостачання та газопостачання суд також встановив, що в період з січня 2019 оку по квітень 2021 року за вказаною адресою було надано комунальні послуги з електропостачання, які сплачені позивачем, на суму в розмірі 1534,26 грн, а в період з серпня 2017 року по 05 травня 2021 року надано комунальні послуги з газопостачання, які сплачені позивачем, на суму в розмірі 4434,39 грн. Тобто вказаних видів комунальних послуг позивачем отримано на суму в розмірі 5968,65 грн.

Обставини щодо здійснення оплати позивачем роботи працівників, які були допитані на судовому засіданні, а також роботи охоронника, який також був допитаний, суд вважає недоведеними, оскільки позивачем не було надано суду відповідних розрахунків.

Так, позивач стверджуючи, що для проведення ремонту він наймав інших осіб, роботу яких оплачував, при цьому не надає суду будь-яких письмових доказів щодо укладення договорів підряду, переліку та вартості послуг, їх розрахунку. Щодо здійснення охорони також не надає відповідного розрахунку. Позивач, як і свідки, які у нього працювали, не вказали конкретних сум за конкретні послуги.

Суд зауважує, що відповідних загальних свідчень свідків, без надання інших відомостей зазначених вище, недостатньо для встановлення судом конкретного розміру понесених витрат.

Таким чином, враховуючи факт належності сторонам на праві спільної часткової власності спільного майна і виду вказаного домоволодіння, а отже обов`язок відповідачки брати участь у витратах на його утримання та збереження, заявлені позивачем вимоги та їх підстави, а також підтверджені судом обставини щодо понесених позивачем витрат, з`ясуванню підлягають такі питання:

чи необхідними для підтримки спільного майна у належному стані (його утримання та збереження) були витрати в сумі 29620,70 грн і 5968,65 грн у вказаний позивачем період часу;

чи понесені такі витрати позивачем;

чи добросовісно та розумно діяли: позивач виконуючи солідарний обов`язок щодо утримання та збереження спільного майна; відповідачка ухиляючись від покладеного на неї відповідного обов`язку;

чи відповідали дії позивача вимогам чинного цивільного законодавства щодо утримання та збереження спільного майна.

Щодо витрат понесених позивачем на ремонт літньої кухні та веранди суд встановив, що ОСОБА_1 фактично було зроблено капітальний ремонт літньої кухні та веранди до неї, з метою поліпшення житлових умов позивача, а не зроблено поточний (поверховий) ремонт з метою його збереження.

З оціночного акту та схематичного плану вбачається, що станом на 2007 рік вказані будови перебували у стані який не свідчив про необхідність вжиття негайних заходів для їх збереження. Станом на 2016 рік також не встановлено заявлених позивачем обставин.

Свідки, які брали участь в проведенні ремонту суду пояснили, що в 2019 році вони бачили цвіль на стінах, підлогу, яка згнила, а також веранду яка також згнила. Також свідки пояснили, що ремонт проводився капітальний і для збереження майна достатньо було невеликого ремонту.

Таким чином, позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами того факту, що дійсно станом на 2019 рік літня кухня та веранда до неї були у стані, який свідчив у необхідності вжиття негайних заходів для його збереження.

Так, з показів свідків та ступню зношеності вказаних будівель не виключається необхідність проведення певного виду їх ремонту з метою їх збереження станом на 2019 рік однак наданих доказів для такого висновку недостатньо.

Крім того, в даному випадку йде мова про питання, вирішення яких є неможливим без застосування спеціальних знань в галузі будівництва. Саме експерт здатен відповісти на питання чи дійсно необхідне було проведення ремонтних робіт для збереження майна, яка їх вартість, придбані матеріали використані саме для такого ремонту, ремонт проведений суто у необхідному обсязі.

Натомість позивач не звертався до експерта не до початку проведення ремонтних робіт, ні після його закінчення. На судовому засіданні представник позивача наполягала на залишенні без розгляду клопотання про проведення судової будівель-технічної експертизи.

Фактичні проведені ремонтні роботи літньої кухні та веранди, які полягали в повній заміні підлоги, вікон, обшиванні стін, облаштуванні підлоги новим покриттям, а приміщення туалетом, душовою кабінкою, новими меблями, повною заміною веранди та створення для неї нового фундаменту, якого не було, не може свідчити про вжиття позивачем суто заходів для збереження майна. А для виокремлення з проведених робіт роботи, які необхідно було провести суто для збереження майна немає даних з огляду на вищенаведені обставини.

Аналізуючи дане питання слід також вказати на поведінку позивача, який із самого початку діяв недобросовісно та нерозумно (частина п`ята статті 12 ЦК України), адже він не намагався врахувати інтереси співвласника розпочинаючи ремонт літньої кухні та веранди, та не намагався вжити заходи саме для збереження та утримання майна, фактично маючи намір здійснити поліпшення власних умов частково за рахунок співвласника.

На користь першого свідчать обставини щодо поведінки позивача, який перебуваючи у тривалому конфлікті із відповідачкою, не намагався і не мав наміру обговорити питання щодо спільного утримання сумісного майна. Навпаки, він як усно так і своїми діями заявляв про неприпустимість з`явлення відповідачки до спільного майна та отримання нею будь-якої інформації з приводу ремонту. Це встановлено з його пояснень.

Також він заявив, що підтверджено і показами свідка, що за його наказом входи до території домоволодіння та приміщень, що входять до його складу, були облаштовані замками. Своїм працівникам наказав не пускати відповідачку та її родичів.

Такі дії фактично свідчать про чинення перешкод відповідачці в користуванні власністю та вирішення будь-яких питань пов`язаних із спільним володінням нею.

На користь другого свідчать обставини відповідно до яких позивач не вчинив жодних дій щодо з`ясування питання про необхідність вжиття заходів щодо збереження майна, доцільності та адекватності проведених робіт з точки зору покладеного на відповідачку обов`язку.

Суд вважає, що не можуть бути захищені права особи, при реалізації яких остання діяла недобросовісно та нерозумно, оскільки це суперечить природі здійснення цивільних прав.

Щодо відшкодування половини вартості отриманих позивачем комунальних послуг, які він відносить до утримання спільного майна, суд зазначає наступне.

Оплата послуг з газопостачання, а також електричної енергії здійснюється згідно з показниками засобів обліку, відповідно до кількості спожитих послуг.

Відповідачка у вказаному будинку не проживала протягом зазначеного позивачем періоду, не користувалася послугами з газопостачання, а також електричною енергією, а тому вищезазначені послуги споживалися лише позивачем та оплата здійснювалася відповідно до поданих ним показань засобів обліку.

Тлумачення статті 360 ЦК України свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не будинку, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) будинку, який проживає в будинку. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) будинку і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання та збереження будинку, що перебуває в спільній частковій власності.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що відповідач не проживає у вказаному будинку (літній кухні) та не користується послугами з газопостачання, а також електричної енергії. Навпаки, позивач ствердив, що відповідачка не проживає у вказаному будинку та не отримувала зазначених комунальних послуг.

Тобто в цьому випадку використання газопостачання, а також електричної енергії мало місце лише для потреб позивача, а не для утримання самого будинку, а тому вони не є витратами в розумінні статті 360 ЦК України. Крім того, усі договори щодо надання зазначених послуг, що вбачається з оформлення на ім`я позивача особових рахунків, укладені саме з позивачем.

Такі саме висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц.

Правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, на яку посилається позивач, до даних правовідносин не може бути застосована, оскільки предметом дослідження у вказаній справі були обставини щодо відшкодування в порядку регресу співвласником спільного майна вартості комунальних послуг, які були отримані ним, а також квартирантами в період проживання в квартирі.

В даній справі встановлено, що комунальні послуги з газопостачання та електропостачання відповідачкою не отримувались, а були отримані в повній мірі позивачем.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 в пункті 43 фактично вказала, що висновки зроблені Верховним Судом, навіть Великою Палатою, не є універсальними та типовими до всіх справ та фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами в певних суспільних правовідносинах, а отже суд може не застосовувати певні правові позиції належним чином це мотивувавши.

Брати до уваги заяву (копія згоди співвласника від 26 січня 20212 року) надану позивачем в підтвердження взяття участі відповідачки при вирішенні питання щодо укладення Договору про постачання природнього газу побутовим споживачам з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» у суду немає підстав, оскільки відповідачка категорично заперечила факт підписання нею вказаної заяви, що підтвердила наданим зразком підпису, зазначеного у паспорті, який очевидно не відповідає підпису, що виконаний у вказаній заяві, та відповідна заява не була отримана від юридичної особи до якої її було б подано.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заявленої суми, оскільки останнім не доведено факту понесення витрат на утримання та збереження майна, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності.

При цьому, у задоволені позовної вимоги щодо визнання позивача особою, що утримувала майно, слід відмовити з підстави обрання ним неналежного способу захисту, про що свідчать характер правовідносин, що склалися між сторонами, вид законодавчого врегулювання цих правовідносин та ефективний спосіб захисту у виді стягнення із співвласника частини понесених іншим співвласником видатків на утримання та збереження майна, який здатен безпосередньо захистити порушені права та який стало використовується у судовій практиці.

Суд не вбачає у заявленій вимозі основну вимогу, похідними від якої є вимоги щодо стягнення коштів, або навпаки. Також суд не вбачає здатність такого способу захисту самостійно відновити порушені права співвласника за вказаних обставин. Позивач не навів суду обставин, які б обумовлювали необхідність застосування відповідного способу захисту, а із наведених підстав не випливає його ефективність та механізм виконання рішення у відповідній частині.

Ухвалюючи рішення, суд враховує, що при такому вирішенні спору буде дотриманий справедливий баланс інтересів як позивача, який фактично поліпшив за власний рахунок свої житлові умови та не намагався зібрати відомості щодо дійсно необхідних витрат на утримання та збереження спільного майна, при цьому вчиняючи перешкоди іншому співвласнику в користуванні ним, так і інтереси відповідачки, яка не ухилялась від виконання свого солідарного обов`язку щодо утримання та збереження майна, але при цьому не отримала достатніх даних щодо понесених позивачем необхідних витрат на збереження та утримання майна, а також не отримувала житлово-комунальні послуги вказані позивачем.

Також, суд зазначає, що рішення повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю, для забезпечення чого суд наділений функцією роз`яснення та тлумачення положень національного закону (наприклад, рішення у справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v. Turkey), заява № 22479/93, п. 55, ECHR 1999-VI) за умови необхідності застосування норми, яка може сприйматися неоднозначно.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 141 ЦПК України суд покладає понесені позивачем судові витрати на нього, оскільки у задоволені позову відмовлено.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України та наведеними положеннями цивільного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове стягнення коштів зі співвласників відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2022 року.

Суддя: Олександр СІКОРА