РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Оверко Я.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця і до досягнення донькою ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.04.2019 року в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було шлюб між сторонами зареєстровано. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08.07.2021 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі народилося донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку на утримання дитини коштів не надає, а в неї коштів не достатньо для отримання ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона також потребує допомоги як матір малолітньої дитини, яка не досягла трирічного віку, відповідач теж матеріальної допомоги не надає. Відповідач добровільно коштів на утримання доньки та її утримання не надає, хоча має таку можливість, є працездатним, має постійний дохід та інших утриманців не має. У зв`язку чим вважає, що відповідач має можливість платити аліменти на користь дитини та на її утримання, як дружини. Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву 01.04.2022 року про заслухання справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить такий позов задовольнити, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги частково визнав та пояснив, що він не відмовляється надавати матеріальну допомогу дочці ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, на утримання дитини неодноразово надав допомогу з приводу чого переказував кошти позиваці для утримання дитини. Про стягнення аліментів на утримання дружини він заперечує, оскільки вона має іншого чоловіка, то і він зможе її забезпечувати. У зв`язку чим, просить прийняти рішення про стягнення з нього аліментів тільки на користь дитини, а в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.04.2019 року в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08.07.2021 року шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі народилася донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю, тобто з позивачкою.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Із наданих відповідачем копій квитанції про щомісячне перерахування коштів банківським переводом на рахунок позивача видно, що відповідач надає допомогу доньці ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не в повній мірі(кожного місяця), а тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення коштів у судовому порядку.

Відповідач у судовому засіданні визнав, що офіційно працевлаштований в ТЗОВ ТВК "ЛЬВІВХОЛОД" де і отримує заробітну плату приблизно 12 000 гривень на місяць, а тому суд вважає, що дана обставина у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів суду щодо перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи та те, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання дітей у позасудовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у справі №755/14148/18 не підтримав практику призначення аліментів у мінімальному розмірі і роз`яснив, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суди мають керуватись інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. ВС визначив, що аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому ст.182 СК України, а також встановив, що відповідач має довести свою неспроможність платити аліменти, встановлені судом. Також ВС дійшов висновку, що сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини(ч.8 ст.7 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно з ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.

Така правова позиція висвітлена в постанові КЦС ВС від 19.12.2018 у справі №310/4820/17.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Аналогічна позиція викладена у постанові КЦС ВС від 27.05.2020 № 712/4702/19 (61-929св20), що в розумінні статті 84 СК України можливістю отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина та до досягнення нею трьох років, виникає за умови, якщо чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Крім цього, позивачу як матір малолітньої дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла трирічного віку, відповідач матеріальної допомоги не надав, тому має право на аліменти на її утримання, оскільки відповідач має таку змогу надати матеріальну допомогу позивачці.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляд на вищезазначене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів є підставний і підлягає до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 02.02.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття та з відповідача також слід стягувати на користь позивачки аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, з 02.02.2022 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 02.02.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, з 02.02.2022 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,20 гривень в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення - 18.04.2022 року.

Суддя: Мартинишин М.О.