ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1792/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гусак О.С.,

з секретарем Осадчуком С.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дикого О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обгнутовуючи вимоги тим, що відповідно до ордеру від 17 травня 2017 року № 123, виданого на підставі розпорядження Печерської районної державної адміністрації, їй, як прокурору другого наглядового відділу за додержанням законів при провадженні до судового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України, надано 1-кімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 . У зазначеній службовій квартирі зареєстровані та проживають вона та її малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стаж її роботи в органах прокуратури становить майже 26 років. На підставі її заяв питання щодо виключення жилого приміщення із числа службових розглянуто 10 липня 2019 року на засіданні житлової комісії, якою прийнято рішення підготувати проект клопотання до виконавчого органу місцевого самоврядування за місцем розташування зазначеного службового жилого приміщення Генеральної прокуратури України про виключення його із числа службових. Зазначає, що тричі вона зверталася до Генерального прокурора України із заявами про вирішення питання про виключення вказаної квартири з числа службових Генеральної прокуратури України, проте усі її заяви були розглянуті не уповноваженими особами та носять завуальований відмовний характер.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати Генеральну прокуратуру України розглянути по суті клопотання житлово-побутової комісії Генеральної прокуратури України щодо подання документів до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації по виведенню указаної квартири зі складу службового фонду Генеральної прокуратури України.

Відповідно до протоколу атоматизованого розподілу судової справи між суддями 1 листопада 2019 року справу передано судді Каліушко Ф.А.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про зобов`язання вчинити дії та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Генеральну прокуратуру України належним відповідачем Офісом Генерального прокурора.

19 березня 2020 року від представника Офісу Генерального прокурора України до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому він вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначав, що дійсно відповідно до витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії Генеральної прокуратури України від 10 липня 2019 року № 3, керівництву Генеральної прокуратури України рекомендовано направити клопотання до виконавчих органів місцевого самоврядування про виключення з числа службових жилих приміщень Генеральної прокуратури України квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що відпала потреба в такому її використанні. Згідно з п. 3.1 указаного протоколу, керівництву Генеральної прокуратури України було рекомендовано направити зазначене клопотання. Таким чином зазначений документ носить виключно рекомендаційний характер. Клопотання до органів місцевого самоврядування про виключення квартири АДРЕСА_2 з числа службових приміщень не готувалося. Процедура виключення жилих приміщень з числа службових визначена п. 6 Положення, відповідно до якого жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Разом з цим, посилався на те, що наказом Генерального прокурора від 28 жовтня 2019 року № 1226ц - ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора другого наглядового відділу за додержанням законів при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 29 жовтня 2019 року.

З огляду на вищенаведене, прийняття Генеральним прокурором тих чи інших рішень, у даному випадку направлення клопотання до виконавчих органів місцевого самоврядування про виключення службового жилого приміщення з числа службових, є виключним правом останнього та відноситься до його дискреційних повноважень. Підстав для направлення такого клопотання про виключення спірного жилого приміщення із числа службових Генеральний прокурор не вбачав, оскільки не вважав, що відпала потреба в такому його використанні.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії закрито, з тих підстав що справа повинна розглядатися в судах адміністративного судочинства.

На вказану ухвалу суду позивачем було подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 5 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2021 року скасовано, а справу направлено до Дарницького районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2011 року справу передано судді Гусак О.С.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії прийнято до провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні за участю сторін, на 9 год. 30 хв. 1 лютого 2022 року.

1 лютого 2022 року справу знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гусак О.С.

Наступне судове засідання призначено на 15 лютого 2022 року.

15 лютого 2022 року у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволені в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачає ч. 3, ст. 12 та ч. 1, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Як встановлено судом, відповідно до ордеру від 17 травня 2017 року № 123, виданого на підставі розпорядження Печерської районної державної адміністрації від 15 травня 2017 року № 246, ОСОБА_1 - прокурору другого наглядового відділу Генеральної прокуратури України, надано 1 кімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 , на сім`ю з двох осіб (а.с. 6-14).

Відповідно до відомостей довідки про реєстрацію місця проживання особи по квартирі АДРЕСА_2 вбачається, що у квартирі зареєстровані позивач та дочка позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З витягу протоколу № 3 від 10 липня 2019 року засідання житлово-побутової комісії Генеральної прокуратури України вбачається, що на засіданні було ухвалено рекомендувати керівництву Генеральної прокуратури України направити клопотання до виконавчих органів місцевого самоврядування про виключення з числа службових жилих приміщень Генеральної прокуратури України квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

8 жовтня 2019 року за вих. № 13/2/3-1327ВН-19 заступником начальника Департаменту інформаційних технологій, документального та матеріально-технічного забезпечення - начальник управління матеріально-технічного забезпечення Герасимчук В. на заяву позивача щодо інформування про результати розгляду питання про виключення службової однокімнатної квартири АДРЕСА_2 з числа службових Генеральної прокуратури України, повідомлено, що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. На засідання житлово-побутової комісії Генеральної прокуратури України було ухвалено рекомендувати керівництву Генеральної прокуратури України направити клопотання до Дарницької районної в м. Києві адміністрації про виключення з числа службових жилих приміщень Генеральної прокуратури України вказаної квартири у зв`язку з тим, що відпала потреба в такому їх використанні. Станом на 8 жовтня 2019 року в книзі обліку вихідної кореспонденції управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту інформаційних технологій, документального та матеріально-технічного забезпечення зазначене клопотання не реєструвалося (а. с. 21).

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Нормативно-правовими актами, які визначають правовий статус службового житла, є Житловий кодекс УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37.

Законодавство не містить чіткого визначення поняття службове житлове приміщення. При цьому, із аналізу положень вказаних вище нормативно-правових актів вбачається, що службове житлове приміщення це таке житлове приміщення, що перебуває у державній, комунальній, а в окремих випадках і в приватній власності (але крім житлових приміщень, що перебувають у приватній власності фізичних осіб), яке у зв`язку з характером трудових відносин призначене для більш близького проживання працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЖК УРСР, порядок надання службових жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Згідно п. 6 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37 (із змінами), жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Зі змісту вказаних положень виходить, що вирішення питання про виключення житлового приміщення із числа службових можливо лише при наявності клопотання адміністрації підприємства, яке використовує вказане житлове приміщення як службове.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами розпорядження Печерської районної державної адміністрації, позивачу, як прокурору другого наглядового відділу за додержанням законів при провадженні до судового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України, надано 1-кімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 .

Отже, особою, яка може клопотати про виключення приміщення із числа службових визначено Генеральну прокуратуру України - Офіс Генерального прокурора, який заперечує проти виключення спірної квартири із числа службових, оскільки, на теперішній час не відпала потреба у використанні спірного службового житлового приміщення.

Виходячи з системного аналізу чинного законодавства, вирішення питання про право виключення квартири з числа службових належить не особам, які отримали службове приміщення і проживають у ньому, а уповноваженому органу, який здійснює розподіл житлових приміщень, виходячи з урахуванням потреби інших працівників, які також потребують отримання службового житла.

Таким чином, вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком відповідного органу, за яким житло закріплене як службове.

Крім того, відповідно до п. 3.1 витягу з протоколу № 3 від 10 липня 2019 року засідання житлово-побутової комісії Генеральної прокуратури України було ухвалено рекомендувати керівництву Генеральної прокуратури України направити клопотання до виконавчих органів місцевого самоврядування про виключення з числа службових жилих приміщень Генеральної прокуратури України квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення про зобов`язання керівництва Генеральної прокуратури України направити відповідне клопотання на засіданні комісії не приймалося.

Отже, підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги нормативно-правове обґрунтування та з огляду на те, що виключення квартири з числа службових є правом, а не обов`язком та належить до дискреційних повноважень відповідного органу, беручи до уваги, що чинним законодавством не передбачено такого порядку вирішення спору шляхом примусової зміни статусу житла, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки з клопотанням про виключення квартири з числа службових може звернутись лише підприємство на балансі якого перебуває квартира.

Підстав для зобов`язання до виконання Офісу Генерального прокурора їх дискреційних повноважень чинним законодавством не передбачено.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року та постанові Рівненського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, що залишені без змін Постановою Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 569/6924/18, на увагу не заслуговують, оскільки фактичні обставини у вказаних справах є різними.

Керуючись статтямит 7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 142, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051) про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гусак О.С.