ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Чернівці

справа № 725/9159/21

провадження 22/203/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 04 січня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернівціобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними дій щодо відновлення електроживлення та відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Чернівціобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними дій, щодо відновлення електроживлення та відшкодування матеріальної шкоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 04 січня 2022 року передано справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернівціобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними дій щодо відновлення електроживлення та відшкодування матеріальної шкоди до Путильського районного суду Чернівецької області для прийняття до провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 04 січня 2022 року і справу направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального права, а саме ч.15 ст.28 ЦПК України, тим самим порушивши право позивача самостійного вибору суду за правилами альтернативної підсудності, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Предметом позову ОСОБА_1 у справі тобто матеріального правовою вимогою позивача до відповідача стосовно позову є визнання незаконними дій відповідачів які полягають у незаконному підключенні будинку позивачки до електромережі, що призвело до заподіяння їй майнової шкоди, та відшкодування вказаної шкоди. Тобто у результаті надання послуг неналежної якості та порушення порядку їх надання, позивачці була завдана матеріальна шкода та порушені її права як споживача.

Вказаний позов спрямований на захист прав ОСОБА_1 як споживача електроенергії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 не пов`язані із визнанням (оспоренням права власності) користування на її майно, з огляду на це, до позову ОСОБА_1 не застосовується правила виключної підсудності.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Чернівціобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними дій щодо відновлення електроживлення та відшкодування матеріальної шкоди.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

На підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу виходив з того, що предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з постачання електроживлення до нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Приймаючи до уваги, що положеннями ст.30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, за місцем знаходження майна при цьому нерухоме майно, а саме: житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на території Вижницького районну Чернівецької області, суд першої інстанції вважав за необхідне дану справу передати за підсудністю до Путильського районного суду Чернівецької області.

Однак, такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1ст.30ЦПК України позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна" є більш широке, ніж поняття "позови, де предметом спору є нерухоме майно" (про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування тощо), а тому правило даної норми розповсюджується на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно. У п. п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 1 березня 2013 року № 3 роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Тобто виключну підсудність встановлено для позовів про право власності на таке майно: про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, шо є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним): про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо: про визнання правочину з нерухомістю недійсним: про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави: розірвання договору оренди землі: стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна: про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила визнати незаконними дії акціонерного товариства «Чернівціобленерго» з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» щодо відновлення у серпні 2020 року електропостачання до будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та стягнути з акціонерного товариства «Чернівціобленерго» з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках майнову шкоду в розмірі 4 443806 грн. та судові витрати.

Предметом позову ОСОБА_1 у даній справі, тобто матеріально-правовою вимогою позивача до відповідача стосовно позову, є визнання незаконними дій відповідачів: акціонерного товариства «Чернівціобленерго» та товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які полягають у незаконному підключенні будинку позивачки до електромережі, що призвело до заподіяння їй майнової шкоди, та відшкодування вказаної шкоди. Тобто у результаті надання послуг неналежної якості та порушення порядку їх надання позивачці була завдана матеріальна шкода та порушені її права як споживача.

Вказаний позов спрямований на захист прав ОСОБА_1 як споживача електричної енергії.

Отже, доводи апелянта, що пред`явлений позов не є спором, що виник з приводу нерухомого майна є обгрунтованими. Об`єктом позову у цій справі є шкода, а не нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_2 . Отже, саме позивачам належить право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна дана справа.

Як вбачається із матеріалів справи позовні вимоги ОСОБА_1 не пов`язані із визнанням/ оспоренням права власності/користування на її майно, отже, до позову ОСОБА_1 не застосовуються правила виключної підсудності.

За загальним правилом, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2 статті 27 ЦПК України).

Водночас ч. 15 статті 28 ЦПК визначено альтеративну підсудність, а саме те, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача, тобто передбачено право вибору позивача суду, до якого буде поданий позов, у випадку наявності двох і більше відповідачів.

Тлумачення статтей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 ЦПК України (частина 16 статті 28 ЦПК України).

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, що цілком узгоджується з пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01 березня 2013 року N 3.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 381, 382 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 04 січня 2022 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк