ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/522/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №706/316/21 Категорія: 301030000 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Попова М.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, що подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права на спадкове майно.

Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на належну останній 1/2 частину житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_1 , брат позивача - ОСОБА_2 та батько позивача - ОСОБА_5 .

Право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оформили, оскільки на день смерті матері були неповнолітніми, водночас, батько ОСОБА_5 не виконав свого обов`язку, і в інтересах дітей спадщину, яка належала покійній матері не оформив. Разом з тим, ОСОБА_5 29.06.2006 зареєстрував право власності на спірний житловий будинок на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 2769 від 06.12.1978.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. На випадок своєї смерті останній склав заповіт, відповідно до якого спірний житловий будинок заповів відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач, вважаючи, що після смерті матері має право на 1/6 частину спірного житлового будинку, звернулась до суду з даним позов, в якому просила:

- встановити факт прийняття ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги, спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати запис про державну реєстрацію речового права від 29.06.2006 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 на будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна, частка 1/1, підстава виникнення права власності: договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 2769 від 06.12.1978, Христинівська районна державна нотаріальна контора;

- визнати за ОСОБА_1 - спадкоємцем першої черги за законом право власності на спадкове майно: 1/6 частину житлового будинку А, 1985 року побудови, веранди а, 1985 року побудови, ганку І, сараю Б, 1985 року побудови, гаражу Г, 1985 року побудови, сараю Д, 1985 року побудови, вбиральні Е, 1985 року побудови, погреба під Г, 1985 року побудови, огорожі № 1, ворота, хвіртку № 2, 1/2 криниці, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на 1/2 частину якого мала право ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування запису про державну реєстрацію речового права та визнання права на майно в порядку спадкування, відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що документальних доказів на підтвердження фактичного вступу у володіння або управління спадковим майном позивач суду не надала, а показання свідків суд ставить під сумнів, оскільки предметом доказування у цій справі є обставини майже тридцятирічної давнини.

Суд відхилив аргументи позивача про порушення покійним ОСОБА_5 її прав та неоформлення спадщини на її ім`я після смерті матері, оскільки чинне на той час законодавство надавало можливість неповнолітнім віком від 15 до 18 років самостійно звернутись до органу нотаріату для оформлення спадкових прав.

Також суд першої інстанції зазначив, що так як приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, який залишився після смерті її матері у зв`язку з пропущенням строку подачі заяви про прийняття спадщини, то вимога про встановлення факту прийняття спадщини не відповідає характеру спірних правовідносин і задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року скасувати та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що є спадкоємцем першої черги та фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки була неповнолітньою, навчалась в школі, що є самостійним підтвердженням того, що позивач проживала з батьками, отже вступила в управління та володіння спадковим майном.

На момент смерті ОСОБА_4 , позивачці було 15 років, паспорта із зазначенням місця реєстрація позивачка ще не мала, будинкова книга залишилась у спірному будинку, тому доступу до неї остання також не має.

28 лютого 2022 року до Черкаського апеляційного суду від представника відповідачів - адвоката Барської Т.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування відзиву зазначено, що постановою приватного нотаріуса від 13.03.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідачів, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5, зокрема, щодо способу захисту порушеного права, вказує, що заявлена позивачем та апелянтом вимога не відповідає характеру спірних правовідносин та доказам, які надані на підтвердження її позиції, позаяк до органу нотаріату з документами, які б підтверджували фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не зверталась, і нотаріус нотаріальних дій у зв`язку з фактичним її вступом у спадщину не вчиняв.

Разом з тим, визначальним для вирішення спірних правовідносин є те, що померлий у 2020 році ОСОБА_5 був єдиною особою, яка весь час фактично утримувала спірний будинок, а у 2006 році зареєстрував своє право власності на житловий будинок і приватизував земельну ділянку, на якій він розташовується. При цьому, позивач впродовж майже тридцяти років не вчиняла жодних дій для реалізації своїх спадкових прав, визнаючи тим самим законність дій покійного ОСОБА_5 , який заповів належне йому майно відповідачам.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з огляду на таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 29.04.2020 за № 9, 16 березня 1976 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Христинівської районної ради Христинівського району Черкаського району за актовим записом № 25, прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.08.1976, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 10).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 07.08.1993, між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 07.08.1993 зареєстровано шлюб, прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05.03.2020 (повторно), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не відкривалась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, сформованою 14.09.2021 № 66399601 (а.с. 98).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 05.03.2020 (повторно) вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Відповідно до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 16.06.2006 житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 524 кв.м і до складу домоволодіння входять такі будівлі і споруди, як: житловий будинок А, 1985 року побудови, веранда а, 1985 року побудови, ганок І, сарай Б, 1985 року побудови, гараж Г, 1985 року побудови, сарай Д, 1985 року побудови, вбиральня Е, 1985 року побудови, погріб під Г, 1985 року побудови, огорожа № 1, ворота № 2, криниця К1/2. Згідно з приміткою, дані технічного паспорту актуальні протягом одного року з дати проведення технічної інвентаризації (а.с. 46-49).

З архівного витягу з рішення Христинівської міської ради від 26.09.2006 № 4-3/45/V вбачається, що ОСОБА_5 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, передано у приватну власність земельну ділянку площею 561 кв.м по АДРЕСА_1 (а.с. 76).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 11.03.2020 №203648340, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 2769 від 06.12.1978. Дата реєстрації права власності - 29.06.2006 (а.с. 18).

З довідки № 138 від 16.03.2020, виданої Христинівським відділком Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», вбачається, що станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 з часткою 1/1, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Христинівською держнотконторою від 06.12.1978 № 2769, належить ОСОБА_5 . Вказаний договір зареєстровано у Христинівському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 16.02.1988 (а.с. 11).

Згідно з листом Христинівського відділку Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 05.04.2021, надати копію договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 06.12.1978 за адресою АДРЕСА_1 , не є можливим, у зв`язку з відсутністю такої копії в інвентаризаційній справі № 596 (а.с. 12).

З довідки, виданої Христинівським відділком КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 16.03.2020 № 138 вбачається, що АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 , згідно з розпорядженням Христинівського міського голови від 19.02.2016 № 6 (а.с. 11 на звор.).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_5 18 вересня 2014 року складено заповіт, яким останній на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, за реєстровим № 2769 від 06.12.1978, посвідчений Михайлюком В.А. , державним нотаріусом Христинівського районної нотаріальної контори, та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 647307 від 05.11.2007, виданого на підставі рішення Христинівської міської ради від 26.09.2006 за № 4-3/45-V, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 69, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0126, заповів: ОСОБА_3 , 1957 року народження, та ОСОБА_2 , 1988 року народження, в рівних долях (а.с. 75).

Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Бевзюком В.П. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1423.

06 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с. 100).

12 лютого 2020 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с. 101-102).

27 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с. 116).

Приватним нотаріусом Бевзюком В.П. 06.02.2020 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5 за № 29/2020 (у Спадковому реєстрі № 65468372), що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, сформованою 06.02.2020 № 59309502 (а.с. 106).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2020 вих. № 160/02-31 судом встановлено, що 13.03.2020 спадкоємець ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюка В.П. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті її матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, приватним нотаріусом вказаною постановою відмовлено ОСОБА_1 у

видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 було пропущено шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 38).

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак спірні правовідносини, що пов`язані з відкриттям та прийняттям спадщини після її смерті на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР (тут і надалі у редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого.

Статтею 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_4 виповнилось повних п`ятнадцять років, отже позивачка була неповнолітньою.

З викладеного слідує, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, та у розумінні ст. 535 ЦК УРСР за будь-яких обставин мала право на обов`язкову частку в спадщині.

При цьому, апеляційний суд враховує, що нормами ЦК УРСР не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітніми особами. Однак, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , нормами ЦК УРСР було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.

Так, статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

У ході розгляду справи в суді першої інстанції та під час розгляду апеляційної скарги сторона позивача наголошувала на тому, що на момент смерті матері ОСОБА_1 була неповнолітньою, ходила до школи, відповідно проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивачка залишилась проживати з батьком за зазначеною адресою, вела господарство та доглядала малолітнього брата. Вказані обставини мали місце до 1994 року, оскільки після укладення шлюбу з ОСОБА_9 , позивачка вибула на інше місце проживання.

Відповідно до ст. 60 Кодексу про шлюб та сім`ю (тут і надалі чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин), захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. В разі одруження неповнолітніх (стаття 16 цього Кодексу) вони набувають дієздатності в повному обсязі з моменту одруження і здійснюють захист своїх прав самостійно.

Згідно зі ст. 80 Кодексу про шлюб та сім`ю, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги.

З огляду на викладене, беручи до уваги вік позивачки, яка на момент смерті матері була неповнолітньою, тобто мала обмежений обсяг дієздатності в розумінні ст. 60 Кодексу про шлюб та сім`ю та ст. 13 ЦК УРСР, навчалась у школі, а також враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення останніми повноліття в силу ст. 80 Кодексу про шлюб та сім`ю, колегія суддів, керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», вважає, що факт постійного проживання позивачки та в період шести місяців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , з батьками в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , є очевидним.

Окрім того, судом апеляційної інстанції враховано, що факт проживання позивачки з батьком та братом за вказаною вище адресою протягом шестимісячного строку після смерті матері жодним чином не заперечувався відповідачами по справі, та на спростування вказаних обставин жодних доказів останніми надано не було.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матерії ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 24.06.1983 (чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном відразу після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , строки позовної давності застосуванню не підлягають.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонам

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, із матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до Христинівського районного суду Черкаської області, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів на її користь судові витрати, у тому числі, витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Мельник Олег Федорович, що підтверджується ордером серії ЧК № 78327 від 04.08.2021, договором про надання правничої допомоги від 17.03.2020, укладеним між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Національної асоціації адвокатів України, в особі Мельника Олега Федоровича (а.с. 66, 23).

Відповідно до п. 2.3 Договору про надання правничої допомоги від 17.03.2020, клієнт зобов`язаний провести адвокату оплату за надані послуги в сумі 15 000,00 грн.

Згідно з розрахунком-описом судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно, адвокатом Мельником О.Ф. надано позивачу такі послуг: вивчення документів (2 год) - 1000 грн; складення позовної заяви (5 год) - 3000 грн; складення заяви про забезпечення позову (3 год) - 2000 грн; оформлення запиту, консультації по справі (3 год) - 1500 грн; ведення справи в суді - 7500 грн. Всього до сплати 15 000 грн (а.с. 25).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 17.03.2020 ОСОБА_1 , на підставі угоди від 17.03.2020, сплатила адвокату Мельнику О.Ф. суму в розмірі 15 000 грн.

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні клопотання відповідачів у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи те, що після перегляду даної справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і матеріали справи містять належні докази понесення позивачем судових витрат, відтак, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу, при розгляді справи в суді першої інстанції, в сумі 15 000,00 грн, тобто по 7 500 грн з кожного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, з урахуванням задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в загальному розмірі 6810,00 (2724,00+4086,00 грн) покладаються на відповідачів в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати державну реєстрацію речового права від 29.06.2006 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо суб`єкта ОСОБА_5 на будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , форма власності: приватна, частка 1/1, підстава виникнення права власності: договір про надання у безстрокове користування ділянки, 2769, 06.12.1978, Христинівська державна нотаріальна контора.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме 1/6 частину житлового будинку А, 1985 року побудови, веранди а, 1985 року побудови, ганку І, сараю Б, 1985 року побудови, гаражу Г, 1985 року побудови, сараю Д, 1985 року побудови, вбиральні Е, 1985 року побудови, погреба під Г, 1985 року побудови, огорожі № 1, ворота, хвіртки № 2, Ѕ криниці К, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10 905,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10 905,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2022 року.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова