ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27588/20

Провадження № 22-ц/4820/499/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/27588/20 за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року (суддя Бондарчук В.В.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування позову зазначалось, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: по АДРЕСА_1 .

В порушення норм чинного законодавства відповідач не здійснює оплату послуг з теплопостачання в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 26.10.2020 заборгованість відповідача за надані послуги становить 26866 грн 74 коп за період з 01 листопада 2016 року по 31 липня 2020 року.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 31 липня 2020 року в сумі 26866 грн 74 коп та судові витрати в сумі 2102 грн, а всього 28968 грн 74 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2021 року скасовано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 09 листопада 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 19 497 грн 01 коп та судові витрати в сумі 1525 грн 42 коп, а всього 21022 грн 43 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2021 року в резолютивній частині рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року виправлено арифметичні помилки, де замість суми заборгованості за надані послуги: «19497 грн 01 коп», судових витрат «1525 грн 42 коп», загальної суми, що підлягає стягненню «21022 грн 43 коп» правильною зазначено суму заборгованості за надані послуги «16445 грн 67 коп», судових витрат - «1286 грн 63 коп», загальної суми, що підлягає стягненню - «17732 грн 30 коп».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 15986,97 грн, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду у цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку доказів у справі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні достатні у своїй сукупності докази на підтвердження розміру заборгованості за послуги централізованого опалення, а розрахунок заборгованості наданий позивачем не є достатнім доказом, оскільки з даного розрахунку не можливо дійти обґрунтованого висновку про наявність заборгованості у зазначеному розмірі. Вказує, що загальний обсяг споживання теплової енергії у будинку, покладений позивачем в основу розрахунку визначається лише на підставі показань будинкового приладу обліку теплової енергії, однак позивач не зазначив показання приладу обліку і не надав жодних доказів на їх підтвердження. Крім того, як зазначає скаржник, судом було помилково застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про теплопостачання» та положення ст. 67 ЖК УРСР.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 16445 грн 67 коп, суд першої інстанції правильно виходив з підставності позовних вимог та необхідності виконання споживачем зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг з теплопостачання в розмірі 16445 грн 67 коп.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1996 року, виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках (а.с. 32).

У квітні 2006 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з теплопостачання (а.с. 28-31).

04 грудня 2008 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ОСОБА_2 було укладено угоду про доповнення договору про надання послуг з теплопостачання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 33-34).

Після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 11 червня 2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. було заведено спадкову справу №22-2018 та 16 листопада 2018 року та видано відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (а.с. 82, 86-88, 107, 114, 120).

Право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 було зареєстровано 05 червня 2019 року (а.с. 128-129).

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача оплачувати послуги передбачений також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач надає послуги з теплопостачання та надавав послуги з постачання гарячої води до зазначеної квартири.

Оскільки в період з 04.11.2017 по 05.05.2018 квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання за вказаний період в розмірі 2957,80 грн, що становить половину суми заборгованості за цей період.

Крім того, з урахуванням того, що після смерті матері ОСОБА_2 06.05.2018 відповідач прийняв спадщину, а тому саме на нього покладається обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг з теплопостачання. Таким чином, за період з 06.05.2018 по 31.07.2020 заборгованість відповідача за надані послуги становить 13487,87 грн.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач, як споживач послуг, зобов`язаний оплатити фактично надані послуги, а тому дійшов обгрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання в загальному розмірі 16445,67 грн.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, визначаючи вказаний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», суд першої інстанції, надав належну оцінку відповідним розрахункам з урахуванням тарифів, періоду опалення та площі приміщення, які під час розгляду справи ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Підставними є доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування судом положень ст. 67 ЖК України, проте це не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на нез`ясування судом наявності/відсутності порушень прав позивача та передчасне застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, в цій частині не переглядається.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду щодо задоволення позовних вимог і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом. Такі доводи фактично зводяться до викладення обставин справи із тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 березня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай