Справа № 143/922/21
УХВАЛА
30.03.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Затоковенко Т.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Фермерського господарства «Ланецького» (вул.Центральна, 2, с.Плисків, Вінницький район, Вінницька область) про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ланецького» про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення.
26.11.2021 року через канцелярію суду Фермерським господарством «Ланецького» подано клопотання про закриття провадження у справі.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.06.2020 року у справі №902/560/20 порушено провадження у справі про банкрутство ФГ «Ланецького».
Вважає, що оскільки стосовно відповідача розглядається справа про банкрутство, то дана справа №143/923/21 повинна розглядатися у межах справи про банкрутство ФГ «Ланецького».
При цьому відповідач в обґрунтування такої правової позиції посилається на положення ч.1 ст.2, ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства та правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 року у справі №918/335/17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі №910/1116/18, від 30.01.2002 року у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 року у справі №910/1116/18.
Ураховуючи викладене, відповідач вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.
30.03.2022 року до канцелярії суду від представника позивачки адвоката Щавінського К.С. надійшла заява про зміну предмета позову, в якій він, користуючись своїми процесуальними правами, визначеними ч.3 ст.49 ЦПК України, виклав зміст позовних вимог в новій редакції та просить суд:
До цієї заяви додано докази направлення її копії відповідачу та квитанцію про сплату судового збору.
Крім того, просить провести підготовче засідання у його відсутність та відсутність позивача.
Представник відповідача повідомлявся про дату та час слухання справи в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством, проте в підготовче засідання не з`явився. Натомість, голова ФГ «Ланецького» Б.Ланецький подав до суду клопотання про відкладення засідання у справі у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до його закінчення.
За змістом ч.2 ст.198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
За правилами п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Ураховуючи, що представник відповідача повторно не з`явився в підготовче засідання, а також не надав доказів поважності причин неявки, суд дійшов висновку про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін та їх представників.
З`ясувавши зміст поданих учасниками справи заяв з процесуальних питань, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно із ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
В ч.3 ст.49 ЦПК України закріплено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
За правилами ч.5 ст.49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.
Частиною 5 ст.49 ЦПК України унормовано, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.
За змістом п.3 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.
В абзаці 2 ч.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» регламентовано, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.
Ураховуючи наведені приписи цивільного процесуального законодавства, та беручи до уваги, що представником позивачки до суду подано докази направлення копії заяви про зміну предмета позову та доданих до неї документів відповідачу, а також квитанцію про сплату судового збору за пред`явлення ще однієї позовної вимоги немайнового характеру, суд дійшов висновку про прийняття до розгляду заяви представника позивача адвоката Щавінського К.С. про зміну предмета позову.
Вирішуючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд виходить із того, що за змістом п.8 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КузПБ), пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.06.2020 року у справі №902/560/20 порушено провадження у справі про банкрутство ФГ «Ланецького» і на час розгляду цієї справи таке провадження триває.
Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Отже, законодавець підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
При цьому визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.
Таким чином, зокрема розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.
Разом із цим, суд звертає увагу на те, що положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
З огляду на викладене слід дійти висновку, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.
Предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та припинення права оренди земельної ділянки у відповідача.
Тобто, ФГ «Ланецького» як боржник у розумінні КУзПБ, є відповідачем за цим позовом, вимоги до якого не підлягають вартісній оцінці та за своєю правовою процесуальною природою є немайновими, а результати їх розгляду не вплинуть на обсяг ліквідаційної маси цього фермерського господарства.
Відтак, відсутні підстави стверджувати, що на позовні вимоги ОСОБА_2 , з урахуванням зміни предмету позову, поширюються положення частини другої статті 7 КУзПБ та пункту 8 статті 20 ГПК України щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника до юрисдикції господарських судів.
Ураховуючи зазначене та зважаючи на суб`єктний склад спору, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
З огляду на викладене підстав для закриття провадження у справі суд не вбачає.
Такого висновку суд дійшов з урахування правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 року у справі №289/233/18, від 23.10.2019 року у справі №752/4361/15 та від 15.06.2021 року у справі №916/1051/20.
Водночас, суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування до спірних процесуальних правовідносин правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 року у справі №918/335/17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі №910/1116/18, від 30.01.2002 року у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 року у справі №910/1116/18, позаяк вони були сформульовані у справах, підстави, предмет та фактичні обставини яких є істотно відмінними, від тих, які є предметом розгляду у цій справі.
Зважаючи на наведене, та з метою надання відповідачу часу для ознайомлення із уточненими позовними вимогами, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви в підготовчому засіданні у справі.
Керуючись ст. ст. 49, 197, 258, 259, 260 ЦПК України суд, -
Прийняти до розгляду заяву представника позивачки адвоката Щавінського К.С. про зміну предмета позову від 30.03.2022 року.
Відмовити у задоволенні клопотання Фермерського господарства «Ланецького» про закриття провадження у справі.
Оголосити перерву в підготовчому засіданні у справі до 10 год. 15 хв. 19.05.2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя