ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/8400/19

провадження № 22-ц/4809/196/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря - Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Ексімсервіс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року у складі судді Варакіної Н. Б. і

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Ексімсервіс» (далі - ТОВ «Ексімсервіс») та просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 в розмірі 80 390,18 доларів США та вирішити питання про стягнення з відповідачів судових витрат в розмірі 29 545,67 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20 серпня 2008 року між АТ «Індекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 14/2008-юр, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в сумі 380 000 доларів США, з кінцевим строком користування 15 серпня 2018 року.

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 повинен був сплачувати процентну винагороду щомісячно у розмірі 13,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20 серпня 2008 року між ПАТ «Індекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк», та ТОВ «Ексімсервіс» було укладено договір поруки № 14-2008-юр-П 1, згідно якого товариство на добровільних засадах взяло на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли в останнього з умов кредитного договору в повному обсязі, в строки та на умовах, обумовлених договором.

Для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього, 21.08.2008 між ТОВ «Ексімсервіс» та АТ «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк», було укладено Договір іпотеки № 14-2008-юр-І, посвідчений 21.08.2008.

14.08.2018 Господарським судом Кіровоградської області було винесено рішення у справі № 912/892/18, яким було задоволено позов АТ «КредіАгріколь Банк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належав ТОВ «Ексімсервіс», для задоволення вимог банку за кредитним договором № 14/2008-юр в розмірі 239 695,63 доларів США.

В подальшому, в результаті примусовго виконання вказаного рішення згідно акту про реалізацію предмета іпотеки від 14.06.2019, предмет іпотеки було залишено за АТ «Креді Агріколь Банк» за початковою ціною перших торгів в розмірі 4 700 800 грн, проте, після оприбуткування АТ «Креді Агріколь Банк» вказаних коштів, за кредитним договором залишився непогашений залишок.

29.08.2019 ТОВ «Креді Агріколь Банк» направило відповідачам повідомлення для досудового врегулювання спору, проте, станом на 04.11.2019 вимоги позивача не виконані, а загальна заборгованість за кредитом складає 80 390,18 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ на дату розрахунку - 1 969 711,11 грн) в т. ч. :

- прострочена заборгованість за кредитом - 59 846 доларів США;

- проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України - 20 544,18 доларів США.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року в задовленні позову АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Ексімсервіс» про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.) позивачем до суду не надано.

Крім того, з розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що після винесення рішення суду від 08.12.2016 про стягнення заборгованості в розмірі 278 845,63 доларів США, банк продовжував нараховувати відсотки.

Суд першої інстанції зазначив, що фактично позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка вже стягнута рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року у справі № 404/2884/15-ц.

Оскільки інших доказів не надано, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі АТ «Креді Агріколь Банк» просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, неправомірним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства й винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

АТ «Креді Агріколь Банк» вважає, що факт наявних боргових зобов`язань відповідачів є доведеним й не потребує додаткового доказування в силу наявності рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.08.2018 у справі № 912/892/18, що набрали законної сили.

В результаті примусового виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.08.2018 згідно із актом про реалізацію предмета іпотеки від 14.06.2019 було звернуто стягнення на предмет іпотеки, яки було залишено за АТ «Креді Агріколь Банк» за початковою ціною перших торгів в розмірі 4 700 800.

Відповідна сума була оприбуткована на погашення заборгованості за кредитним договором № 14/2008-юр, відтак, позивач вважає, що зазначений акт є відповідним доказом проведеної сплати з визначенням конкретної суми погашення.

АТ «Креді Агріколь Банк» також не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач продовжував нараховувати відсотки за кредитним договором, незважаючи на пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, адже згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, позичальнику нараховувались відсотки лише за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач фактично просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка вже стягнута рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року є помилковим, адже крім суми непогашеного залишку в результаті виконання попереднього рішення суду, позивач також просив стягнути суму процентів, нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Крім того, у випадку, якщо суд першої інстанції зробив висновок про те, що фактично стягується одна й та сама заборгованість, яка вже стягнута рішенням суду, що набрало законної сили, необхідно було ставити питання про закриття провадження, а не відмови в задоволенні позовних вимог.

Також, позивач звертає увагу на те, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 було розглянуто питання зобов`язань лише щодо ОСОБА_1 , а відповідно питання зобов`язань щодо ТОВ «Ексімсервіс» взагалі не розглядалося й провадження було закрито.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги АТ «Креді Агріколь Банк», а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2022 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») як правонаступника АТ «Креді Агріколь Банк» у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Ексімсервіс» про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Загородній І. В. заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представники ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Ексімсервіс» в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2008 між АТ «Індекс-Банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає АТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 14/2008-юр, згідно якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в сумі 380 000 доларів США, з кінцевим строком користування 15.08.2018, з процентною ставкою у розмірі 13,5 % річних щомісячно. Графік погашення заборгованості викладений в Додатку № 1 до кредитного договору та являється його невід`ємною частиною.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20.08.2008 між ПАТ «Індекс-Банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає АТ «Креді Агріколь Банк», та ТОВ фірма «Ексімсервіс» укладений договір поруки № 14/2008-юр-П 1, згідно з яким (п. 1.1. та 3.1. Договору поруки) поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають в останнього з умов кредитного договору в повному обсязі, в строки та на умовах ним обумовлених.

Пунктом 2.2.1. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором та/або в разі виникнення у банка права вимагати обов`язкового дострокового виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, поручитель зобов`язаний погасити без будь-яких заперечень наданий позичальнику кредит

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.08.2008 між ТОВ фірма «Ексімсервіс» та АТ «Індустріально-Експортний Банк» укладений договір іпотеки № 14/2008-юр-І, посвідчений 21.08.2008.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц задоволений позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 в розмірі 278 845,63 доларів США, яка станом на 08.04.2015 складалась з строкової заборгованості 252 817,47 доларів США, простроченої заборгованості - 5911,30 доларів США, нарахованих відсотків - 12 729,46 доларів США, прострочених відсотків - 6468,66 доларів США, пені - 21595,93 грн.

Господарським судом Кіровоградської області 14.08.2018 винесено рішення в справі № 912/892/18, яким задоволений позов АТ «Креді Агріколь Банк» та звернуте стягнення на предмет іпотеки, що належав ТОВ «Ексімсервіс», для задоволення вимог банку за кредитним договором № 14/2008-юр в розмірі 239 695,63 доларів США.

У зазначеному рішенні суд дійшов висновку про наявність заборгованості станом на 10.08.2018 в розмірі 239 695,63 долара США.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконавйого у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першоїстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 61-28582ск18.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.08.2008 між АТ «Індекс-Банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає АТ «КредіАгріколь Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 14/2008-юр, згідно якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії в сумі 380 000 доларів США, з кінцевим строком користування 15.08.2018, з процентною ставкою у розмірі 13,5 % річних щомісячно. Графік погашення заборгованості викладений в Додатку № 1 до кредитного договору та являється його невід`ємною частиною (а. с. 4-10).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20.08.2008 між ПАТ «Індекс-Банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає АТ «КредіАгріколь Банк», та ТОВ фірма «Ексімсервіс» укладений договір поруки № 14/2008-юр-П 1, згідно з яким поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають в останнього з умов кредитного договору в повному обсязі, в строки та на умовах ним обумовлених (а. с. 11-13).

Пунктом 2.2.1. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором та/або в разі виникнення у банка права вимагати обов`язкового дострокового виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, поручитель зобов`язаний погасити без будь-яких заперечень наданий позичальнику кредит.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.08.2008 між ТОВ фірма «Ексімсервіс» та АТ «Індустріально-Експортний Банк» укладений договір іпотеки № 14/2008-юр-І, посвідчений 21.08.2008 (а. с. 14-16).

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2016 скасовано та ухвалено нове, яким позов АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 в розмірі 278 845, 63 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» судовий збір в сумі 3 654 грн.

Провадження у справі за позовом ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ «Ексімсервіс» закрито (а. с. 65-67, 71-74).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 14.08.2018 у справі № 912/892/18, яким було задоволено позов АТ «КредіАгріколь Банк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 397,1 кв. м., що належить ТОВ «Ексімсервіс», установивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, яка буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб?єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна у виконавчому провадженні - для задоволення в повному обсязі вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» за Кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 в розмірі 239 695,63 доларів США (а. с. 20-25).

У вказаному рішенні було встановлено, що ОСОБА_1 було порушено кредитні зобов?язання у зв?язку з чим Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості, а рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_1 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 в сумі 278 845,63 доларів США.

Так як зобов?язання ПАТ «Креді Агріколь Банк» за Кредитним договором забезпечено за Договором іпотеки, укладеним з ТОВ «Ексімсервіс» то, за вимогою Банку, останній має правові підстави в рахунок зазначеної заборгованості звернути стягнення на відповідне майно, що і стало підставою звернення з позовом до суду.

Так як період з 09.11.2016 по 05.05.2018 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 та рішенням суду від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц, було сплачено кошти в розмірі 39 150,00 доларів США, суд вважав, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» за кредитним договором № 14/2008-юр від 20.08.2008 та рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц, в сумі 239 695,63 доларів США.

В результаті примусовго виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14 серпня 2018 року згідно акту про реалізацію предмета іпотеки від 14.06.2019, предмет іпотеки було залишено за АТ «»КредіАгріколь Банк» за початковою ціною перших торгів в розмірі 4 705 800 грн (а. с. 26-28).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що після оприбуткування АТ «КредіАгріколь Банк» вказаних коштів, за кредитним договором залишився непогашений залишок в розмірі 59 846 доларів США, та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість яка складається із вказаної суми залишку та проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 20 544,18 доларів США.

Разом з тим, з аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку, що непогашений залишок боргу в розмірі 59 846 доларів США, який в тому числі позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, є частиною суми заборгованості, яка вже була стягнута рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року у справі № 404/2884/15-ц, яке набрало законної сили.

Одночасне стягнення суми боргу двома різними рішеннями суду у рахунок погашення боргу призведе до одночасного стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості, що призведе до фактичного подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

За вимогами статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 462/5645/16-ц (провадження № 61-23313св18).

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що факт наявних боргових зобов`язань відповідачів є доведеним й не потребує додаткового доказування в силу наявності рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 у справі № 404/2884/15-ц є необгрунтованими.

Враховучи, що суд не може повторно стягнути заборгованість за кредитним договором, яка вже була стягнута рішенням суду, яке набрало законної сили, відсутні підстави для задоволення вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача кредитної заборгованості в розмірі 59 846 доларів США, як наслідок, відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про солідарне стягнення 3 % річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, в розмірі 20 544,18 долалів США.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права та по суті дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач продовжував нараховувати відсотки за кредитним договором, незважаючи на перд`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України є помилковими, адже позичальнику нараховувались відсотки лише за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, проте, помилкове твердження суду першої інстанції на правильне по суті вирішення спору та відповідний правовий результат не впливає.

Доводи апеляційної скарги про те, що у випадку, якщо суд першої інстанції зробив висновок про те, що фактично стягується одна й та сама заборгованість, яка вже стягнута рішенням суду, що набрало законної сили, необхідно було ставити питання про закриття провадження, а не відмови в задоволенні позовних вимог, є безпідставними, адже у справі, що переглядається та у справі № 404/2884/15-ц різним розмір позовних вимог, як наслідок різний предмет спору, що виключає застосування ст. 255 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що крім суми непогашеного залишку в результаті виконання попереднього рішення суду, позивач також просив стягнути суму процентів, нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд не бере до уваги, з огляду на те, що вказана вимога є похідною від позовної вимоги про стягнення суми залишку кредитної заборгованості, підстави для задоволення якої відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.04.2022.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко