Справа № 464/5502/20 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1429/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова в складі судді Теслюка Д.Ю. від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини того з батьків хто проживає окремо від неї, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку побачень, а саме: -у будні дні: щосереди з 18.00 год. до 21.00 год., щоп`ятниці з 18.00 год. до 21.00 год.; -у вихідні дні: перша та третя п`ятниця місяця з 18.00 год. до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька дитини; -у дні релігійних та державних свят почергово з 09.00 год. до 20.00 год., з можливістю коригування за домовленістю із матір`ю дитини ОСОБА_3 , не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок сплаченого позивачем судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивачки, та з метою належного виконання рішення суду в подальшому, визначити більш детальний і конкретний порядок участі батька у вихованні дитини і спілкуванні батька з дитиною - без присутності матері дитини, у наступному порядку:

- 1 та 3 п`ятниця місяця із 18:00 до 22:00 понеділка, без присутності матері дитини. Щоб мати можливість «завести ОСОБА_5 із Сихова одразу ж в садочок, якщо він буде капризувати і істерити.

- 2 та 4 понеділок місяця із 10:00 до 22:00год. без присутності матері дитини.

- 2 та 4 тиждень місяця - із 10:00 четверга до 10:00 суботи без присутностіматері дитини.

- щосереди із 18:00 до 22:00год. без присутності матері дитини.

- батько особисто забирає сина з адреси місця проживання дитини.

- 15 днів в період літньої відпустки батька, починаючи з 10:00 год. першого дня відпустки (згідно наказу) з правом тимчасового виїзду сина у супроводі батька без згоди матері дитини в межах і за межі України на оздоровлення, екскурсії та відпочинок, батько особисто забирає сина о 10.00 год. з адреси місця проживання і дитини та повертає сина матері о 21.30 год кінця терміну відпустки.

- 15 днів зимової відпустки батька, починаючи з 10-00 год. першого дня відпустки (згідно наказу) з правом тимчасового виїзду сина у супроводі батька без згоди матері дитини в межах і за межі України на оздоровлення, екскурсії та відпочинок, батько особисто забирає сина о 10.00 год. з адреси місця проживання дитини та повертає сина матері о 21.30 год кінця терміну відпустки.

- На дні народження, весілля, хрестини і інші урочистості родини і друзів - згідно домовленостей із матір`ю. І у разі відмови - чітке письмове пояснення і аргументація причин, чому в цей момент син не може бути із батьком.

- У свята (не парні календарні роки), якщо не співпадають з графіком побачень у конкретні дні та під час канікул: Новий Рік (30.12-02.01), Міжнародний жіночий день (08.03), Травневі свята (01-02.05). Трійця (04.06), День Незалежності України (24.08). Різдво Христове (25.12). У попередній до події день о 17.00 батько забирає сина з адреси проживання у наступний після події день до 10.00год батько повертає дитину особисто матері дитини.

- У свята ( парні календарні роки), якщо не співпадають з графіком побачень у конкретні дні та під час канікул: Різдво Христове (06.01.-08.01), Великдень, День вшанування жертв другої світової (08-09 травня). День Конституції України (28.06), День Захисників України (14.10). У попередній до події день о 17.00год. Батько забирає сина з адреси проживання і у наступний після події день до 10.00год. батько повертає дитину особисто матері дитини.

- У період хвороби безперешкодне відвідування батьком сина впродовж двох годин з 18:30 год. по 21:30 год. за адресою фактичного проживання дитини.

- Безперешкодне відвідування батьком дитини дитячого дошкільного закладу, в якому син перебу ватиме, у час. який не порушуватиме режим дитини.

- Батькові дитини приймати рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування сина спільно з матір`ю дитини.

- Матері дитини, приймати рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування сина спільно з батьком дитини.

- Матері дитини, не чинити батькові дитини перешкод щодо спілкування та прийняття участі у вихованні сина.

- Матері дитини, у разі зміни місця проживання Дитини , не пізніше наступного дня, повідомити про це батькові дитини нову адресу місця проживання Дитини по телефону і не пізніше, ніж через один тиждень з моменту зміни місця проживання Дитини - письмово;

- Матері дитини узгоджувати, усно або у письмовому вигляді з батьком дитини навчальні та лікувальні заклади для Дитини, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей Дитини ;

- Матері дитини виховувати Дитину з повагою до батька;

- Батькові дитини виховувати Дитину з повагою до матері дитини.

- Батькам дитини не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати Дитину один проти одного;

- Якнайшвидше повідомляти один одному про зміну свого місця проживання, номера телефону та будь - які інші обставини, що мають значення для своєчасного виконання своїх батьківських обов`язків;

- У міру можливості спільно організовувати відвідання Дитиною цирку, кінотеатрів, театрів, клубів, виставок, музеїв, розважальних закладів для дітей, а також проведення іншого дозвілля Дитини;

- Не перешкоджати святкуванню дня народження і іменин Дитини у присутності обох Сторін;

- у святкові дні і інші дні - коли батько не працює, через специфіку своєї роботи, а матір дитини працює, то в цей день/дні батькові надавати першочергове право щодо виконання своїх батьківських прав і обов`язків, враховуючи ночівлю дитини за місцем прописки батька;

- Батько вправі в будь який час, який не пору шує режиму сну та відпочинку сина, телефонувати сину на мобільний телефон;

- Вказане рішення суду діє до виповнення синові шести років. Після чого, батьки вправі звернутися з позовом до суду про визначення способу участі та спілкування з сином, з врахуванням виниклих на той час підстав.

- Завжди думки, бажання і настрій дитини, підкріплений аргументацією, в тому числі і відео- і фото- підтвердженнями - має бути першочерговим показником у прийнятті рішення батьків щодо перебування Дитини у батька чи матері.

Вважає, що має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення і для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, позивачка обрала неправильний спосіб захисту своїх прав, адже її права на участь у спілкуванні з сином не порушувались. Крім цього зазначає, що в обґрунтування свого позову позивачка вказала, що існує потреба у визначенні способу участі батька у спілкуванні з сином, оскільки триває спір, щодо способу участі у вихованні сина, періодичність та місця їх побачення, оскільки відповідач, часто та не у зручний для її сім`ї час відвідує сина. Вказаним посиланням позивачка ствердила, що це не стосується порушення її прав та законних інтересів така моя часта зустріч з сином, а стосується порушення прав та законних інтересів її сім`ї, тобто її батьків, з якими позивачка разом проживає. Наведене позивачкою вказує на відсутність взагалі предмету спору, а відтак і до безпідставності її заявленого позову, у зв`язку з відсутністю, як предмету спору, так і підстав для такого спору, якого немає. Крім цього, ні до свого позову, ні в процесі підготовчого провадження, позивачка у цій справі не надала суду жодного доказу того, що відповідач не визнає, чи порушує, її права, чи законні інтереси, чи права та законні інтереси сина. Вважає, що в позивачки не було правових підстав подавати такий позов саме в суд та просити суд визначити відповідачу спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина. Стверджує, що суд до розгляду цієї справи та до рівності прав батьків та інтересів дитини щодо виховання та спілкування з дитиною, віднісся поверхнево та задовольнився також поверхневим висновком ООІП, ухваливши рішення у цій справі, яке не відповідає ні його правам та законним інтересам, ні правам та законним інтересам неповнолітнього сина, ні Декларації, ні Конвенції, ні Конституції України. Вказує також, що встановленим графіком визначено час для побачень з дитиною і цього часу не достатньо для участі його як батька у вихованні сина. Вважає, що запропонований позивачем графік способу участі батька у вихованні і спілкуванні із сином, по приблизним підрахункам - 19 годин на тиждень із 168 годин, і 98 годин на місяць із 720 годин, та ще й без ночівель, грубо порушує його батьківські права. Вважає, що він, як батько дитини, повинен спілкуватись та бачитись не менше 50 % усього часу виконання батьківських обов`язків.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, однак, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що від третьої особи надійшло клопотання про слухання справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційної скарги, позивачки та її представника - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповідь на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних пояснень учасників справи у суді апеляційної інстанції - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ч.ч.4,5 ст.19, ст.ст.150,151,153, ч.ч.1,3 ст 157, ч.ч.1-2 ст.159 СК України, ст.ст.13,81,89,141,263-265 ЦПК України, висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 р. у справі №61-6769св19 та частково задовольняючи позов, виходив з того, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 01.02.2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №317. Дитина ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними Довідками про реєстрацію місця проживання особи. В ході розгляду справи встановлено, що між батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, кожним з них (позивачкою у позовній заяву, відповідачем - у відзиві) запропоновано свій графік щодо такої участі у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради від 05.02.2021 р., такий вважає за доцільне встановити способи участі ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : -щосереди з 18.00 год. до 21.00 год.; - щоп`ятниці з 18.00 год. до 21.00 год.; -1 та 3 п`ятниця місяця з 18.00 год. до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька дитини ( АДРЕСА_2 ); -за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо запронованого графіку відповідачем ОСОБА_1 , який вважає, що справедливим буде коли син проживатиме сім діб у матері, а потім сім діб у батька, почергово, суд приходить до висновку, що визначення такого способу участі батька у вихованні дитини буде суперечити інтересам дитини та порушуватиме звичний графік дитини. Із врахуванням вищенаведеного, враховуючи думку учасників справи, вік дитини, із дотриманням розумного балансу на участь обох батьків у вихованні малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом встановлення такого графіку участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : -у будні дні: щосереди з 18.00 год. до 21.00 год., щоп`ятниці з 18.00 год. до 21.00 год.; -у вихідні дні: перша та третя п`ятниця місяця з 18.00 год. до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька дитини; -у дні релігійних та державних свят почергово з 09.00 год. до 20.00 год., з можливістю коригування за домовленістю із матір`ю дитини ОСОБА_3 , не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а також практиці суду касаційної інстанції повинна бути застосована у аналогічних правовідносинах.

ОСОБА_3 06.10.2020 р. звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила визначити такий спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_5 :

- у вихідні дні - перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з батьком з 09.00 год. по 20.00 год.;

- у будні дні - два дні на тиждень, за плаваючим графіком за погодженням з матір`ю дитини, з батьком з 17.00 год. по 21.00 год.;

- на релігійні свята, котрі припадають на середину тижня (крім суботи та неділі) - з батьком з 09.00 год. по 20.00 год.;

- офіційні свята (крім релігійних) - по черзі, з можливістю коригування за домовленістю між батьками з 09.00 год. по 20.00 год.

Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що за час перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11.05.2017 р. шлюб між ними розірвано, дитина залишилась проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу у них з відповідачем виникає спір щодо способу участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним, а саме щодо періодичності та місць побачень, оскільки відповідач часто та не у зручний для її сім`ї час відвідує сина. Шляхом домовленості врегулювати відносини визначення порядку участі у вихованні дитини не вдалося, а тому вважає, що запропонований нею графік участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним, з врахуванням інтересів їх малолітнього сина ОСОБА_5 , буде найбільш справедливим.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке.

У змісту преамбули вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Ч.1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ч.1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Ч.1 ст. 9 ж передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Ст. 16 вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України:

1. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

2. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

3. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

4. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

5. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

6. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

8. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

9. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

10. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 19 СК України:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За ст. 141 цього ж Кодексу, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім цього, відповідно до ст.ст. 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також за ст. 157 СК України:

1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

5. Той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби у порядку, встановленому законом.

Також, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. 158 СК України).

Стаття ж 159 Кодексу вказує, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Зважаючи на вказані вимоги закону питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо потребує скрупульозного, детального з`ясування, вивчення та поспішність, непослідовність та неповнота з`ясування істотних обставин у вирішенні вказаного питання слід вважати суперечить вказаним вимогам закону.

Як вбачається із наведеного питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо може бути вирішено кількома позасудовими способами, спроби вирішення вказаного питання, за якими слід вважати попередніми та дуже важливими етапами вирішення вказаного питання, сам спосіб вирішення якого, зважаючи на специфічність стосунків між батьками, що проживають окремо та дитиною, що проживає із одним із них, має істотне, якщо не вирішальне значення у вирішенні даного питання.

Нестриманість, поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із батьків у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб та навіть у випадку задоволення позову одного із них може призвести до непоправних наслідків для стосунків батьків і дитини, фактичної неможливості спілкування одного з них з дитиною, зокрема, до провокування дитини до неналежної поведінки щодо іншого із батьків, унеможливлення тим з батьків з ким проживає дитина виконання рішення суду у такій категорії спорів, що фактично у примусовому порядку виконано бути не може. Вказане, в свою чергу, негативно позначається на вихованні дитини, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, або ще гірше при провокуванні дитини до негативної поведінки до того з батьків, який проживає окремо у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи; негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків, тощо, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості.

У даному спорі колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні рішення було дотримано згадані вимоги закону та розгляд справи та постановлене за наслідками розгляду рішення відповідає інтересам дитини, що має ключове значення у розгляді даного спору. При цьому жодним чином не порушено права та інтереси батьків (сторін по справі).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 01.02.2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №317 (а.с.7).

Дитина ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними Довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9, 10).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, кожним з них (позивачкою у позовній заяву, відповідачем - у відзиві) запропоновано свої варіанти участі батька (графік щодо такої участі) у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради від 05.02.2021 р., такий вважає за доцільне встановити способи участі ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- щосереди з 18.00 год. до 21.00 год.;

- щоп`ятниці з 18.00 год. до 21.00 год.;

- 1 та 3 п`ятниця місяця з 18.00 год. до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька дитини ( АДРЕСА_2 );

- за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується одних із ключових доводів апелянта про те, що позивачкою вибрано не вірний спосіб захисту, то слід вказати, що згідно із висновком Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 р. в справі №61-6769св19, на який, також, правильно послався і суд першої інстанції, будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону.

Зважаючи на вказане та враховуючи вік дитини, із дотриманням розумного балансу на участь обох батьків у вихованні малолітньої дитини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом встановлення такого графіку участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-у будні дні: щосереди з 18.00 год. до 21.00 год., щоп`ятниці з 18.00 год. до 21.00 год.;

-у вихідні дні: перша та третя п`ятниця місяця з 18.00 год. до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька дитини;

-у дні релігійних та державних свят почергово з 09.00 год. до 20.00 год., з можливістю коригування за домовленістю із матір`ю дитини ОСОБА_3 , не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спосіб спілкування та участі у вихованні з дитиною, на думку суду апеляційної інстанції, якщо розглянути проблему, що існує у колишнього подружжя та їх спільної дитини більш широко, покликаний забезпечити врегулювання проблем у взаємостосунках між батьками та дитиною та забезпечити вирішення проблеми у спілкуванні та вихованні дитини двома батьками за неможливості виховання у повноцінній сім`ї, що відповідно буде належними передумовами для її розвитку, формування особистості, тощо та забезпечить її міцними життєвими зв`язками з обома з батьків, що є надзвичайно важливим у житті, особливо у малолітньому, неповнолітньому віці кожної особистості.

Додатково такий спосіб участі батька у вихованні сина покликаний зняти розбіжності у цьому питанні, що виникають між батьками; зняти конфліктність між ними; а, також, повинен принести чіткість та визначеність у стосунках, що є предметом спору без різночитань у здійсненні своїх прав кожним з подружжя, що не може не впливати і на інтереси дитини, оскільки здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків при конфліктності стосунків однозначно виключно негативно впливає на дитину та її взаємостосунки з батьками.

Зважаючи на наведене доводи апелянта з приводу неконфліктності стосунків сторін та відсутності спору між ними стосовно участі відповідача у вихованні сина слід вважати безпідставними та такими, що частково є взаємосуперечливими.

Так, відповідач вказує про відсутність спору між сторонами щодо його участі у вихованні сина, однак у матеріалах справи наявні ряд звернень сторін як до органу опіки та піклування, так і до правоохоронних органів з цього неврегульованого питання протягом тривалого періоду з 2017 по 2020 роки.

Також, у справі наявний висновок органу опіки та піклування від 5.02.2021 року, яким органом опіки та піклування надано свій спосіб вирішення даної спірної ситуації між сторонами, який відповідачем не визнається, що вбачається із доводів апеляційної скарги.

Крім цього, як вказано вище у сторін тривалий час існують різні погляди щодо визначення способу та порядку участі батька у вихованні спільної дитини, які і на стадії апеляційного розгляду не є компромісними чи погодженими хоча б частково.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра