Справа № 591/1179/20
Провадження № 2/591/144/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії. Звертаючись з позовною заявою і просять суд:

Визнати недійсним рішення загальних зборів співвласників будинку по

АДРЕСА_1 від 10.10.2019 року про визнання ФОП ОСОБА_3 управителем житлового будинку, затвердження умов договору з ним від 30.10.2019 року, вартості послуг кошторису витрат з управління будинком;

Визнати недійсним договір від 30.10.2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1 , укладеним між ФОП ОСОБА_3 та співвласниками цього будинку в особі уповноваженої особи співвласників будинку ОСОБА_5 ;

Зобов`язати ФОП ОСОБА_3 невідкладно, у місячний термін з дня набрання рішення суду законної сили, вчинити дії по перерахунку нарахованих платежів за послуги управляння будинком по АДРЕСА_1 за період з 01.11.2019 року по день ухвалення рішення судом з виключенням нарахованих платежів з особових рахунків № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , № НОМЕР_2 ОСОБА_2 .. Стягнути в рівних частинах на користь Позивачів моральну шкоду з Відповідачів в розмірі 2 грн. та судовий збір.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої позовні вимоги мотивують тим, що скликання загальних зборів співвласників будинку по АДРЕСА_1 відбулось з порушенням процедури встановленої Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», невідповідністю договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком Типовому договору, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 року №712 та відсутностю у ФОП ОСОБА_3 сертифікату про складання в установленому порядку професійної атестації на відповідність кваліфікаційним вимогам професії менеджер (управитель) житлового будинку.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судових засідання позов підтримали повністю, просять суд його задоволити повністю.

Відповідач, ФОП ОСОБА_3 , в особі представника адвоката Петрищева Олександра Олександровича позов не визнав, просить в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_3 адвокат Петріщев О.О. в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, аргументуючи свою позицію зазначив, що рішення загальних зборів співвласників будинку по АДРЕСА_1 від 10.10.2019 року про визнання ФОП ОСОБА_3 управителем житлового будинку, затвердження умов договору з ним від 30.10.2019 року, вартості послуг та кошторису витрат з управління будинком прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оформлено протоколом, який підписано співвласниками, що взяли участь у зборах, кожен з яких проставив підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.08.2015року №203. У протоколі зазначено інформацію про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення. Протокол містить основні реквізити, в тому числі, дату його складання, відомості про осіб, які брали участь у проведенні зборів та підписаний співвласниками будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , які брали участь у голосуванні, його текст містить результати голосування та виклад рішень з усіх питань порядку денного, віднесених до повноважень зборів.

Вважає, що Позивачами не обґрунтовано власні вимоги та не наведено законних підстав для визнання недійсним договору від 30.10.2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.10.2019 року укладений між ФОП ОСОБА_3 та співвласниками багатоквартирного будинку є ідентичним Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Жодної із обов`язкових, істотних умов Типового договору Відповідачами не виключено та не змінено.

Відсутність у ФОП ОСОБА_3 на момент укладання Договору про утримання будинку, сертифікату професійної атестації на відповідність кваліфікаційним вимогам «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків)», не є підставою для визнання недійсним договору з управління будинку є необґрунтованим.

Безперечних і належно оформлених доказів того, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території ФОП ОСОБА_3 надавалися неякісно та не в повному обсязі Позивачами суду не надано, а отже в силу ст. 18, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 360 ЦК України та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 Позивачі зобов`язанні своєчасно та у повному обсязі сплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 направили до суду відзив в якому зазначили про свою незгоду з позовними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вважають, що рішення загальних зборів співвласників будинку по АДРЕСА_1 від 10.10.2019 року прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». У відзиві на позовну заяву Відповідачами акцентовано увагу на те, що на початок опалювального періоду будинок залишився без управителя: було відключено комунальне освітлення і гаряче водопостачання. Позивачі, у яких встановлене індивідуальне опалення, ніяких заходів для вирішення пороблених питань не вживали. Також, ОСОБА_5 було подано до суду документи, які з його точки зору підтверджують законність прийнятих співвласниками рішень та безпідставність вимог Позивачів, зокрема: список співвласників багатоквартирного будинку, які отримали договори, протокол зі створення ініціативної групи; повідомлення співвласників про проведення загальних зборів; список співвласників квартир, сповіщених про проведення зборів; запрошення на збори представника від власника комунального майна - квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; квитанції поштових відправлень на адреси співвласників багатоквартирного будинку, повідомлення про загальні збори на дошці оголошень; заява до виконкому про зберігання протоколів; повідомлення СМР про прийняття протоколів на зберігання; повідомлення співвласників про рішення зборів; список співвласників, яким вручено повідомлення про рішення загальних зборі; повідомлення про рішення загальних зборів на дошці оголошень. Надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачі: ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

01 серпня 2018 року між ТОВ «ОСЕЛЯ» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_6 в особі ОСОБА_6 , уповноваженої зборами співвласників, що діє на підставі Протоколу загальних зборів співвласників від 27.07.2018 року, був укладений договір. Відповідно до вказаного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою:

АДРЕСА_6 .

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2019 році звернулись до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою про визнання зазначеного вище договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком таким, що не відповідає Типовому договору з управляння багатоквартирним будинком та зобов`язання ТОВ «ОСЕЛЯ» здійснити перерахунок нарахованих їм платежів за послуги з управляння будинком.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.03.2020 року по справі №591/879/19, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Відповідно до п. 30 Договору від 01.08.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою:

АДРЕСА_6 , укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку та ТОВ «ОСЕЛЯ» останній укладено строком на 1 рік.

В зв`язку із закінченням строку дії договору ТОВ «ОСЕЛЯ» листом від 26.06.2019 року повідомило уповноважену особу співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 , про небажання продовжувати термін його дії.

Враховуючи викладене вище, а також настання опалювального сезону співвласники буднику ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , 04.10.2019 року створили ініціативну групу для скликання і проведення зборів співвласників (протокол №1 від 04.10.2019 року).

На дошці оголошень на під`їздах будинку ініціативною групою за 10 днів до дня проведення зборів було викладено відповідне повідомлення.

19.10.2019 року відбулись загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується протоколом загальних зборів від 19.10.2019 року та додатками до нього.

Так на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку було прийнято наступні рішення:

1. Про обрання ОСОБА_5 уповноваженою особою від співвласників для ведення спільних справ від імені співвласників з метою укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням та передачі цього протоколу на зберігання до виконавчого комітету СМР.

2. Визначено ФОП ОСОБА_3 управителем багатоквартирного буинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 .

3. Затверджено умови договору про надання послуг з управляння, ціну послуги з управляння, витрати на утримання будинку та прибирання прибудинкової території поточний ремонт спільного майна будинку та винагороду управителю.

В протоколі зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 19.10.2019 року, наведено загальну інформацію наступного змісту: загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку 137 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 5077,23 кв.м., у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 118 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 4186,207 кв.м..

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 №417-VIII (далі по тексту Закон № 417), визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Статтею 6 Закону №417 передбачено права співвласників багатоквартирного будинку, зокрема співвласники мають право: брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.

Прийняття рішень щодо управління багатоквартирним будинком зборами співвласників врегульовано ст. 10 Закону №417.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №417 до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про:

1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним;

2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем;

3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням;

4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком;

5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт;

6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників;

7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком;

8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

9) прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги).

При цьому відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону №417 рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону №417 Протокол зборів співвласників з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, складається не менш як у двох примірниках, один з яких зберігається в управителя, а другий передається на зберігання виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради за місцем розташування багатоквартирного будинку, який розміщує результативну частину рішення, прийнятого зборами співвласників, на своєму офіційному веб-сайті.

Ч. 11 ст.10 Закону № 417 імперативно визначає, що рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників.

На виконання вимог Закону №417 рішення зборів жителів багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 27.06.2018 року оформлено протоколом, який підписано співвласниками, які взяли участь у зборах, кожен з яких проставив підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.08.2015 року №203. У протоколі зазначено наступну інформацію про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення.

Протокол містить основні реквізити, в тому числі, дату його складання, відомості про осіб, які брали участь у проведенні зборів та підписаний співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які брали участь у голосуванні, його текст містить результати голосування та виклад рішень з усіх питань порядку денного, віднесених до повноважень зборів.

Як вбачається зі змісту Протоколу від 27.06.2018 року, питання, що розглядалися зборами співвласників багатоквартирного будинку, визначені саме п. 2 і п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону № 417.

Відповідно, для прийняття рішень з даних питань в силу приписів ч. 6 ст. 10 Закону №417 необхідно, щоб за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

З відношення площі квартир, власники яких взяли участь у зборах та проголосували (4186,207 кв.м.) до загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (5077,23 кв.м) вбачається, що за прийняті рішення проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом складає 82% від загальної (4186,207 / 5077,23 х 100%).

Так, на порядку денному зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було обговорення та вирішення питання щодо обрання уповноваженої особи для укладення договору. В даному випадку, зборами співвласників уповноваженою особою було обрано ОСОБА_5 , який в подальшому і підписав договір про надання послуг з управляння багатоквартирним будинком від 30.10.2019 року з ФОП ОСОБА_3 ..

Протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , було передано на зберігання до департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради відповідно до положень ч. 9 ст. 10 Закону №417.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, аргументація Позивачів про підробку Відповідачами підписів співвласників будинку в протоколі загальних зборів, не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи. Будь - яких скарг або заяв до правоохоронних органів від власників багатоквартирного будинку з приводу підроблення їх підпису в протоколі загальних зборів від 19.10.2019 року не надходило. Претензій до ФОП ОСОБА_3 що незаконного надання послуг з управління будинком або неналежної їх якості також.

Вказані вище факти та положення чинного законодавства України спростовують твердження Позивача про наявність підстав для визнання рішень загальних зборів співвласників будинку від 27 червня 2018 року недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та управителем - ФОП ОСОБА_3 було укладено договір від 30.10.2019 року про надання послуг з управляння багатоквартирним будинком.

За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У постанові від 16.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У пунктах 4 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз`яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Позивачами не обґрунтовано власні вимоги та не наведено законних підстав для визнання недійсним договору від 30.10.2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1 .

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України 05.09.2018 року №712 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України 05.09.2018 року №712 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Отже, типовим договором є затверджена компетентним органом письмова форма договору із заздалегідь визначеними умовами. Одні з умов, зазначених у типовому договорі, є обов`язковими для сторін, інші мають рекомендаційний характер.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити, предмет договору, ціну, строк, умови оплати, права та обов`язки сторін.

Як вбачається з матеріалів справи Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 30.10.2019 року укладений між ФОП ОСОБА_3 та співвласниками багатоквартирного будинку є ідентичним Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Жодної із обов`язкових, істотних умов Типового договору Відповідачами не виключено та не змінено.

Які саме істотні умови Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, порушено ФОП ОСОБА_3 . Позивачами не зазначено. Посилання Позивачів на лист Департаменту інфраструктури міста СМР від 22.06.2020 року №877/05.08.01-07, як на доказ невідповідності спірного договору Типовим умовам, не заслуговують до уваги, оскільки даний орган не вирішує питання правового характеру (питання права), а лист не містить у собі відомостей щодо порушення Відповідачами саме істотних умов Типового договору.

Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 30.10.2019 року фактично визнанні співвласниками будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом оплати виставлених ФОП ОСОБА_3 рахунків за послуги з управління будинком.

В процесі розгляду справи, судом також встановлено відсутність у ФОП ОСОБА_3 на момент укладання договору з надання послуг управління будинком, сертифікату про складання в установленому порядку професійної атестації на відповідність кваліфікаційним вимогам «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків)». Зазначений факт не заперечується Відповідачами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель - фізична особа - підприємець зобов`язаний самостійно пройти професійну атестацію або мати у штаті за трудовим договором щонайменше одного найманого працівника, який пройшов професійну атестацію на відповідність кваліфікаційним вимогам професії «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків)».

У разі невиконання управителем вимог цього Закону та договору співвласники багатоквартирного будинку або об`єднання співвласників багатоквартирного будинку мають право вимагати дострокового припинення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Імперативної норми, яка б передбачала визнання договору з управлінням будинку недійсним або встановлювала його нікчемність у випадку неотримання управителем спеціального сертифікату Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не містить.

Таким чином, відсутність у ФОП ОСОБА_3 на момент укладання Договору про утримання будинку сертифікату професійної атестації на відповідність кваліфікаційним вимогам «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків)», не є підставою для визнання недійсним договору з управління будинку. Тим більш, що ФОП ОСОБА_3 до суду було надано кваліфікаційний сертифікат менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) від 02.03.2020 року №0000665/20-23.УЖБ.

Не підлягає задоволенню і вимога Позивачів про зобов`язання ФОП ОСОБА_3 здійснити перерахунок нарахованих платежів за послуги управління будинком.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» о житлово-комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Якщо між власником та надавачем послуг договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України.

Слід звернути увагу на вихідний принцип у сфері надання житлово-комунальних послуг: споживач зобов`язаний сплатити за спожиту послугу, при цьому наявність підписаного договору або членства в ОСББ, яке надає таку послугу, не є обов`язковою умовою для виникнення зобов`язання по оплаті (Рішення ВС/КЦС від 13.11.2019 у справі 686/14833/15-ц).

Безперечних і належно оформлених доказів того, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території ФОП ОСОБА_3 надавалися неякісно та не в повному обсязі в Позивачами суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

В даному випадку акти-претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не складалися.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом строки.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За положеннями ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, вимоги позивачів про зобов`язання ФОП ОСОБА_3 вчинити дії по перерахунку нарахованих платежів за послуги управляння будинком по АДРЕСА_1 за період з 01.11.2019 року з виключенням нарахованих платежів з особових рахунків № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , № НОМЕР_2 ОСОБА_2 задоволенню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5, 10-13, 76-81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 лютого 2022 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.