Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2022 Справа №607/20990/21

15 лютого 2022 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 у якому, з урахуванням заяви від 17 січня 2022 року, просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь позивачки на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи із 12 липня 2011 року та стягувати аліменти на неповнолітню дочку у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1309 гривень, щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2011 року розірвано шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2011 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи із 12 липня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття. Проте, після нещасного випадку на будівництві він зламав праву руку та пошкодив хребет, у зв`язку із чим його заробітки значно зменшилися. На даний час він не працює, не отримує жодних доходів, внаслідок стану свого здоров`я, позбавлений можливості працювати на тимчасових заробітках, у зв`язку із чим не може сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, а саме 1/4 частини усіх видів його доходу. Заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. За вказаних обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відзиву на позов відповідачка ОСОБА_2 до суду не подавала.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 30 квітня 2009 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2011 року (справа №2-5787/11).

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2011 року у справі №2-5775/2011 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2011 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Як убачається із трудової книжки позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 01 липня 2004 року звільнений з роботи у ТзОВ «Кристал-1» з посади вантажника за власним бажанням, згідно наказу №19-К від 01 липня 2004 року.

Згідно довідки №446, виданої 01 листопада 2021 року Микулинецькою селищною радою, Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 03 листопада 2021 року, складеного комісією у складі депутата Микулинецької селищної ради: Дитиняка Ю.Я. та мешканців села Струсів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , при обстеженні умов проживання ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом із матір`ю, сестрою та племінниками в житловому будинку, який належить його матері, загальною площею 85 кв.м. Будинок газифікований, матеріально-побутові умови проживання добрі. ОСОБА_1 не працює, земельних ділянок немає, підсобного господарства не веде.

Згідно інформації Теребовлянської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 02 листопада 2021 року за №28-01/716, ОСОБА_1 на обліку як безробітний станом на 02 листопада 2021 року не перебуває.

Як убачається із довідки №448, виданої 03 листопада 2021 року Микулинецькою селищною радою, Тернопільського району, Тернопільської області, за даними Микулинецької селищної ради за ОСОБА_1 земельні ділянки не обліковуються.

Відповідно до Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №02/09604 виданої Тернопільською університетською лікарнею, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні Тернопільської університетської лікарні із 24 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року із діагнозом Закритий внутрішньо суглобовий перелом дистального мета епіфізу правої променевої кістки. (Клас АО 23 В1.1). Закритий перелом шиловидного відростка правої ліктьової кістки зі зміщенням фрагментів (Клас АО 2U 3В). Садно медіальної поверхні правого променево-зап`ясного суглобу. Операція 26 вересня 2018 року: закрита репозиція, МОС перелому правої променевої кістки апаратом ОСОБА_7 та спицями ОСОБА_8 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Теребовлянським відділом ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на грудень 2019 року у позивача ОСОБА_1 була наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 5463,50 гривень.

Позивач стверджує про відсутність заборгованості зі сплати аліментів натепер.

Відомості щодо наявності у позивача ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів станом на момент звернення до суду із даним позовом у матеріалах справи відсутні.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм Сімейного кодексу України, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 " Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 " Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини" та ст. 184 " Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі " ).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13.

Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу норм чинного законодавства убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачкою ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин та пред`явлених позовних вимог.

Так, судом установлено, що після ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення від 03 серпня 2011 року про стягнення аліментів погіршився стан здоров`я позивача ОСОБА_1 внаслідок перенесеної операції 26 вересня 2018 року, що призвело до погіршення його майнового становища.

Щодо вимоги позивача про стягнення із нього аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1309 гривень, суд зазначає, що прожитковий мінімум встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на кожен рік, а тому, суд позбавлений можливості встановити 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у гривневому еквіваленті, оскільки прожитковий мінімум встановлюється законом та є зміннюваною величиною.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи стан здоров`я позивача, відсутність у нього постійного місця роботи та доходів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом зміни способу стягнення аліментів за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2011 року у справі №2-5775/2011, відтак слід стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 200, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2011 року у справі №2-5775/2011 та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 лютого 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка