_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/12/22
Провадження № 2-з/947/290/22
УХВАЛА

22.02.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Слободяника О.І. про забезпечення позову, подану по цивільній справіза позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» (01135, м. Київ, вул. Павлівська, 29, корпус Б, офіс блок 2) про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Одночасно представник позивача - адвокат Слободяник О.І. надав до суду заяву про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» (ідентифікаційний код 42500447) та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» (ідентифікаційний код 42500447).

При цьому представник позивача посилається на те, що обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що державна реєстрація права власності на його квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 77.7 кв.м. за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» проведена з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та положень іпотечного договору від 29.01.2007 року. На квартиру позивача не може бути здійснено примусове стягнення відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; вимогу про усуненню порушення за кредитним договором ОСОБА_1 відповідач не направляв; державна реєстрація права власності відповідача проведена не за місцезнаходженням нерухомого майна. Враховуючи наведені обставини, по справі існує обґрунтована необхідність вжити заходи забезпечення позову для попередження подальшого відчуження ТОВ «ФК «Алькор-Кепітал» квартири позивача чи вчинення відносно неї будь-яких інших правочинів на користь третіх осіб, що призведе до неможливості виконання рішення суду та відновлення права власності позивача на квартиру, у випадку задоволення судом позовних вимог, а тому вони вимушені звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022р., на підставі ч. 4 ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову було призначено до розгляду в судовому засіданні.

22 лютого 2022р. представник позивача - адвокат Рогаліна Г.В. надала до суду клопотання про залучення доказів в якому зазначила, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» має намір відчужити спірну квартиру, що призведе до неможливості виконання рішення суду та відновлення права власності позивача на квартиру, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник відповідача - адвокат Главацький Ю.А. у судове засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що накладення арешту на об`єкт нерухомого майната заборона вчиняти будь - які реєстраційні дії стосовно спірного майна,не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

При таких обставинах, суд вважає вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Слободяника О.І. про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» (ідентифікаційний код 42500447), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Кепітал» (ідентифікаційний код 42500447), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР для виконання, сторонам - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Огренич І. В.