Номер провадження: 22-ц/813/1027/22
Номер справи місцевого суду: 522/544/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Поворозко І.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 ,

переглянувши справу №522/544/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести квартиру в попередній стан, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2019 року у складі судді Шенцевої О.П., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 12 січня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, просив зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, який існував до самочинного перепланування (переобладнання) квартири у відповідності до технічних паспортів квартири, виготовлених КМ «ОМБТІ та РОН» 9 червня 2000 року та 27 серпня 2012 року, а саме: відновити знищені внаслідок самочинного перепланування квартири приміщення кухні площею 8,4 кв.м та житлової кімнати площею 10,6 кв.м, відбудувавши в приміщенні площею 19,5 кв.м , яке утворилося внаслідок самочинного перепланування (переобладнання) знесену стіну між приміщенням кухні площею 8,4 кв.м та житлової кімнати площею 10,6 кв.м, та відновити житлову площу трикімнатної квартири до розміру 41,9 кв.м та загальну площу квартири 63,8 кв.м; стягнути солідарно з відповідачів на відшкодування моральної шкоди 133253,00 грн., що еквівалентно 5000,00 доларів США, завдану сумісними незаконними діями відповідачів; стягнути судові витрати (а.с.6-10).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року відкрито провадження у справі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 позов не визнали, зазначивши, що право власності позивача ОСОБА_1 на ј частку квартири ніким не порушено, певні ремонтні роботи в квартирі проводились через її аварійний стан, які зупинені у зв`язку з судовими спорами. Доказів завдання моральної шкоди не надано.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.224-228).

Висновок суду мотивовано тим, що здійснені в квартирі перепланування шляхом об`єднання житлової кімнати площею 10,6 кв.м та кухні площею 8,4 кв.м в єдине приміщення кухні площею 19,5 кв.м не є самочинним переплануванням (переобладнанням) спірної квартири, оскільки виконання ОСОБА_3 робіт з перепланування та планування жилого приміщення не передбачало втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Факт здійснення ОСОБА_5 будь-яких будівельних робіт в спірній квартирі, в тому числі й перепланування (переобладнання), не знайшов свого підтвердження. Протиправність дій відповідачів відносно позивача по знищенню чи пошкодженню спірного нерухомого майна та, як наслідок, завдання моральної шкоди не доведено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Висновок суду про те, що демонтування ОСОБА_3 перегородки між кухнею та житловою кімнатою не є самочинним переплануванням (переобладнанням) спірної квартири, помилковий, оскільки зменшилась кількість жилих кімнат в квартирі. Факт самочинної реконструкції квартири встановлено рішенням в справі №522/16208/13-ц. На перепланування квартири ОСОБА_1 як співвласник квартири ніколи згоди не надавав, відповідачі у нього такої згоди ніколи не питали та не ставили до відома про намір зменшити житлову площу квартири та кількість житлових кімнат в квартирі шляхом перепланування. Дії ОСОБА_3 з перепланування квартири є самочинними. ОСОБА_3 порушила положення статті 358 ЦК України та законні права ОСОБА_1 як співвласника квартири, протиправно обмеживши його у здійсненні права власності. Суд даному надав неналежну оцінку, послався на норми матеріального права, що не підлягають застосуванню, оскільки має місце не знесення якоїсь малозначущої міжкімнатної перегородки, а знесення стіни між житловою кімнатою та кухнею, що мало наслідком суттєве зменшення житлової площі квартири та перетворення квартири з трикімнатної у двокімнатну. Висновок суду про не доведеність наявності моральної шкоди та протиправності дій відповідачів відносно позивача безпідставний, так як здійснене незаконне перепланування квартири підтверджено експертизою та не заперечувалось ОСОБА_3 . Відсутність обізнаності ОСОБА_1 про незаконні дії ОСОБА_3 щодо спільного майна та, відповідно, відсутність згоди та такі дії є доведеними, тому ОСОБА_1 як власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог з огляду на наступне.

На час розгляду справи в суді першої інстанції квартира АДРЕСА_1 загальною площею 63,8 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м була спільною частковою власністю ОСОБА_1 з часткою ј та ОСОБА_3 з часткою ѕ.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року в справі №522/26238/13-ц за позовом ОСОБА_3 було припинено право власності ОСОБА_1 на ј частку квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації вартості належної співвласнику частки в нерухомому майні; визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частку квартири.

В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 судові рішення першої та апеляційної інстанції в справі №522/26238/13-ц були скасовані з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При новому апеляційному розгляді справи постановою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права на ј частку у спільному майні у квартирі АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації вартості частки, визнання права власності на ј частку квартири відмовлено.

Ухвалами Верховного Суду від 12 лютого 2021 року, від 3 березня 2021 року в справі №522/26238/13-ц у відкритті касаційного провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року відмовлено.

Наразі, квартира АДРЕСА_1 загальною площею 63,8 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м є спільною частковою власністю:

ОСОБА_1 в розмірі ј частки на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2009 року;

ОСОБА_5 в розмірі ѕ часток на підставі Договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідченого 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №907.

Згідно технічної документації на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема, згідно до плану квартири та технічних характеристик, відображених у технічних паспортах, виготовлених 9 червня 2000 року та 27 серпня 2012 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», кількість житлових кімнат - 3, загальна площа квартири 63,8 кв.м, житлова площа 41,9 кв.м. підсобна площа 20,4 кв.м, корисна площа 62,3 кв.м, квартира складається з житлової кімнати площею 10,6 кв.м, житлової кімнати площею 13,2 кв.м, житлової кімнати площею 18,1 кв.м, кухні площею 8,4 кв.м, санвузла площею 3,6 кв.м, коридору площею 8,4 кв.м, балкону площею 1,5 кв.м.

Згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого 21 вересня 2016 року ТОВ «Будексперт-Т», кількість житлових кімнат - 2, загальна площа квартири 64,3 кв.м, а житлова площа квартири зменшилась на 10,6 кв.м.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст.358 ЦК України).

У розумінні положень частини 1 статті 358 ЦК України за змістом права власності на частку у спільному майні кожного із співвласників є повноваження щодо володіння, користування і розпорядження цією часткою. Але межею реалізації цих повноважень є воля інших співвласників. Здійснення власних повноважень кожен із співвласників повинен узгоджувати із іншими. Тому право спільної часткової власності здійснюється за взаємною згодою.

В справі відсутні докази того, що перепланування (реконструкція) квартири АДРЕСА_1 , що на час здійснення таких дій перебувала у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , здійснено за взаємною згодою співвласників.

Судове рішення, яким було припинено право ОСОБА_1 на частку у спільному майні скасовано з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні таких вимог. Крім того, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про усунення перешкод у володінні та користуванні належною йому часткою в квартирі, проте так і не отримав захисту цього порушеного права, зокрема, й через здійснене в квартирі перепланування.

Та обставина, що ОСОБА_1 проживає за межами України, не спростовує права спільної часткової власності на нерухоме майно та не звільняє іншого співвласника обов`язку узгодження своїх дій щодо спільного майна зі співвласником ОСОБА_1 .

Право ОСОБА_1 при здійсненні спільної часткової власності на квартиру порушено здійсненим без його згоди переплануванням (реконструкцією) в квартирі та підлягає захисту шляхом зобов`язання теперішнього співвласника квартири ОСОБА_5 привести квартиру до попереднього стану, тобто до стану, що існував до перепланування.

Оскільки наразі ОСОБА_3 не є співвласником квартири в силу відчуження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції належних їй ѕ часток квартири ОСОБА_5 , то підстави для зобов`язання ОСОБА_3 привести квартиру до попереднього стану відсутні.

У вирішенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що завдання ОСОБА_1 моральної шкоди у ситуації, що склалася, є недоведеним, так як даний співвласник постійно проживає за межами України, в спірній квартирі не мешкав, що фактично співвласники не можуть досягти домовленості щодо розміру грошової компенсації вартості належної ОСОБА_1 ј частки у спільній частковій власності на квартиру, а не щодо володіння та користування такою. Склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння моральної шкоди, не доведений.

В порядку статті 141 ЦПК України з ОСОБА_5 на корись ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 768,40 грн., витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн., а всього витрати на сплату судового збору в загальній сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зобов`язання привести квартиру в попередній стан - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 привести квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до попереднього стану, а саме відповідно до плану квартири та технічних характеристик, відображених у технічних паспортах, виготовлених 9 червня 2000 року та 27 серпня 2012 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», згідно яких кількість житлових кімнат - 3, загальна площа квартири 63,8 кв.м, житлова площа 41,9 кв.м. підсобна площа 20,4 кв.м, корисна площа 62,3 кв.м, квартира складається з житлової кімнати площею 10,6 кв.м, житлової кімнати площею 13,2 кв.м, житлової кімнати площею 18,1 кв.м, кухні площею 8,4 кв.м, санвузла площею 3,6 кв.м, коридору площею 8,4 кв.м, балкону площею 1,5 кв.м.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання привести квартиру в попередній стан - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на корись ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 768 грн. 40 коп., витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152 грн. 60 коп., а всього витрати на сплату судового збору в загальній сумі 1921 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова