Провадження № 22-ц/4808/288/22
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 17 листопада 2021 року, повний текст якого складено 26 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно рішення суду їй належить 44/100 ідеальних часток даної квартири, а відповідачу 56/100 ідеальних часток. За цілим домоволодінням, яке складається з двох квартир, закріплена земельна ділянка площею 0,712 кв.м. згідно проведеної земельно-кадастрової інвентаризації. Співвласники квартири АДРЕСА_2 належну їм частину земельної ділянки в розмірі 0,344 кв.м. приватизували для будівництва та обслуговування, що підтверджується Державним актом серії ІФ №030734 від 24.09.2003 року. За квартирою АДРЕСА_3 залишилась в користуванні земельна ділянка площею 0,368 кв.м.

Вказувала, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється від добровільного розподілу між ними земельної ділянки відповідно до вимог земельного законодавства. Визначення порядку користування земельною ділянкою необхідне їй для здійснення прибудови кухні до кімнати відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 05.07.2005 року та проведення, у разі можливості, її приватизації.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №17/12-2011 розподіл земельної ділянки, яка відноситься до квартири АДРЕСА_3 , можливий у двох варіантах. Для позивача більш ефективним та раціональним є перший варіант розподілу.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила: встановити між позивачем та відповідачем порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до першого варіанту розподілу висновку №17/12-2011 експертного будівельно-технічного дослідження від 20.12.2011 року, відповідно до якого: виділити власникам у спільне користування земельну ділянку площею S-0,0052 га з розмірами сторін: 3,30 м. на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 14,54 м. на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 1,64 м., 6,82 м. на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 1,0 м. на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 21,39 м., на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 , зображену на схемі жовтим кольором; виділити в користування ОСОБА_2 (56/100) земельну ділянку, яка складається з двох частин. Перша розташована під частиною житлового будинку, яка виділяється власнику 56/100 частин будинковолодіння, площею 0,0111 га. Розміри сторін: 10,20 м. на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 8,76 м. на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 5,54 м, 3,04 м, 1,0 м, 2,73 м, 3,36 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 14,54 м на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування. Друга ділянка, що виділяється у користування власнику 56/100 частин, має площу 0,0086 га. Розміри сторін: 1,0 м., на межі з ділянкою, що виділяється у спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 3,88 м, 10,80 м, на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 9,05 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_7 на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_8 , 2,34 м, 0,3 м, 6,61 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 , зображену на схемі розподілу Додатку №5 зеленим кольором; виділити в користування ОСОБА_1 (власнику 44/100): частину земельної ділянки площею 0,0150 га, з розмірами сторін: 6,82 м, 1,64 м, на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 3,36 м, 2,73 м, 1,0 м, 3,04 м, 5,54 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 7,07 м, 0,36 м, 9,88 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 10,80 м, 3,88 м, на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, зображену на схемі розподілу Додатку №5 синім кольором.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2021 року позов задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільне користування земельну ділянку площею S-0,0072 га, з розмірами сторін: 3,30 м на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 14,54 м, 1,4 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин ОСОБА_2 , 6,86 м, на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин ОСОБА_1 , 3,94 м на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин ОСОБА_2 , 21,39 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 . Виділено власнику 56/100 частин ОСОБА_2 , земельну ділянку, яка складається з двох частин. Перша розташована під частиною житлового будинку, яка виділяється власнику 56/100 частин будинковолодіння ОСОБА_2 , має неправильну форму в плані і площу 0,0111 га. Розміри сторін: 10,20 м на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 8,76 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 5,54 м, 3,04 м, 1,0 м, 2,73 м, 1,96 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин ОСОБА_1 , 1,4 м, 14,54 м на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування. Друга ділянка, що виділяється власнику 56/100 частин ОСОБА_2 має неправильну форму в плані і площу 0,0076 га. Розміри сторін: 3,94 м на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 3,54 м, 11,35 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин ОСОБА_1 , 7,65 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_8 , 2,34 м, 0,3 м, 6,61 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 . Виділено власнику 44/100 частин будинковолодіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0140 га. Ділянка має неправильну форму в плані і розміри сторін: 6,86 м, на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 1,96 м, 2,73 м, 1,0 м, 3,04 м, 5,54 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин ОСОБА_2 , 7,07 м, 0,36 м, 18,44 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 4,68 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_8 , 11,35 м, 3,54 м на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин ОСОБА_2 . Разом власнику 56/100 частин будинковолодіння ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка загальною площею S = 0,0072/2 + 0,0111 + 0,0076 = 0,0223 га, що становить 56/100 від загальної площі ділянки. Разом власнику 44/100 частин будинковолодіння ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка загальною площею S = 0,0072/2 + 0,0140 = 0,0176 га, що становить 44/100 від загальної площі ділянки. В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно оцінив надані докази.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 26.01.2017 року безпідставно відмовив у закритті провадження у справі, не застосувавши визначених пп. 2 п. 1 ст. 205 ЦПК України положень (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), оскільки на той момент вже існувало судове рішення, яке набрало законної сили, Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2014 року у цивільній справі №0907/2-5135/2011, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав.

Вважає, що суд безпідставно не застосував положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зміни в якому набули чинності з 01.07.2015 року, тобто вже після відкриття провадження у справі. На думку апелянта, після розділення квартири АДРЕСА_1 на два окремих житлових приміщення, їхній будинок став трьохквартирним, тобто набув статусу багатоквартирного. Тому відповідно до вищевказаного закону (п. 2 ст. 5) прибудинкова земельна ділянка не може бути поділена, а її частки не можуть бути виділені в натурі.

Також зазначає, що суд залишив поза увагою його доводи про те, що між ним і позивачкою склались вкрай ворожі стосунки, а тому спільне користування входом на подвір`я несе ризики виникнення нових конфліктних ситуацій з позивачкою. Запобігти таким конфліктам можливо в разі облаштування для позивачки окремого виїзду в проїзд до сусідського багатоквартирного будинку, який проходить через прибудинкову територію сусіда ОСОБА_3 , про що в матеріалах справи наявна його нотаріально засвідчена згода у формі заяви.

Вказує, що рішення місцевого суду ґрунтується на висновку експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 10 років тому. При цьому судом не враховано, що за 10 років відбулися зміни у чинному законодавстві України, а саме в Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі або у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримали.

Позивач доводи апеляційної скарги заперечила з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.07.2000 року №338 було затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації і встановлено межі прибудинкової території, в т.ч. будинку АДРЕСА_5 загальною площею 0,0712 га. Порядок користування власниками квартир не встановлювався (а.с. 17).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2005 року, яке ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2005 року залишено без змін, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного подружнього майна та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартир, визнання права власності на частину квартири, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору дарування квартир, визнання права власності на частину квартири, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено, поділено між сторонами як спільне подружнє майно набуте під час шлюбу та присуджено ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 (придбану ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири 15.05.1998 року), та яка на час приватизації була приватизована без комор, які розташовані в підвальному приміщенні, що складається з жилої кімнати площею 27,76 м.кв.; зобов`язано останню провести добудову до цієї кімнати згідно з висновком експерта за погодженням з органами архітектури у встановленому чинним законодавством порядку; земельну ділянку площею 0,0405 га, що розташована на території Хриплинської сільської Ради Івано-Франківської міської Ради, а всього майна на 79496 грн. ОСОБА_2 присуджено частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з жилої кімнати площею 20,40 м.кв., кухні 8,06 м.кв., вбиральні 1,2 м.кв., коридору 6,73 м.кв., гаража ГБК №14 м. Івано-Франківська, а всього майна на суму 96406 грн., стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 8455 грн. грошової компенсації за неотриману частку майна та 1196 грн. судових витрат (а.с. 14-15).

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 23 червня 2011 року визнано, що ОСОБА_2 належить 56/100 ідеальних часток, ОСОБА_1 - 44/100 ідеальних часток в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав, виданому ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 11.04.2012 року, позивачці на праві приватної власності належить 44/100 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Івано-Франківської ради, третя особа,що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , про розподіл підвального приміщення, виділення ОСОБА_1 у власність 44/100 частки підвального приміщення та розподіл земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням АДРЕСА_4 позов задоволено частково: визнано недійсними рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 25.08.2010 року №481 про прийняття в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_5 з реконструйованою квартирою АДРЕСА_2 , влаштованими в просторі горища житловими і допоміжними приміщеннями та влаштованими в підвалі допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_9 в частині включення в реконструкцію підвальних приміщень під квартирою АДРЕСА_3 та горища над квартирою АДРЕСА_3 цього ж будинку; визнано недійсним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 03.04.2012 року №193 в частині оформлення на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на підвальні приміщення під квартирою АДРЕСА_3 та горища над квартирою АДРЕСА_1 ; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.05.2012 року, видане ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі рішення МВК від 03.04.2012 року №193 в частині збільшення загальної та житлової площі квартири АДРЕСА_2 за рахунок переобладнаних підвальних приміщень під квартирою АДРЕСА_3 та горища над квартирою АДРЕСА_3 ; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на нерухоме майно - восьмикімнатну квартиру по АДРЕСА_9 ; поділено між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підвальні приміщення, що знаходяться під квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 підвальні приміщення №VI площею 9,1 кв.м., №VII площею 1,2 кв.м., №VIII площею 15,5 кв.м., а всього площею 25,8 кв.м. та зобов`язавши ОСОБА_1 виконати роботи, що зазначені у висновку експертного будівельно-технічного дослідження №9/04-2012 від 03.04.2012 року, зокрема: замурувати дверний проріз між приміщеннями V і VI та виділивши ОСОБА_2 підвальне приміщення №V площею 20,5 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 8121,00 (вісім тисяч сто двадцять одну гривню) грн..; розподілено судові витрати. В задоволенні решти вимог позову відмовлено (а.с. 46-51).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с. 101-105).

Згідно ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28 грудня 2015 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Івано-Франківської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про розподіл підвального приміщення та земельної ділянки (а.с. 107-108).

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 03.10.2014 року зверталася до Івано-Франківської міської ради із заявою про визначення порядку користування земельною ділянкою, на яку їй надана відповідь, що рішенням суду не встановлений порядок користування вказаною земельною ділянкою (а.с. 44-45).

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №17/12-2011 від 20.12.2011 року визначено варіанти розподілу земельної ділянки, що відноситься до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8-30). Зокрема пропонується два варіанти розподілу земельної ділянки.

Відповідно до 1-го варіанту: виділити власникам у спільне користування земельну ділянку площею S-0,0052 га, з розмірами сторін: 3,30 м. на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 14,54 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 1,64 м, 6,82 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 1,0 м на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 21,39 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 ; виділити в користування власнику 56/100 частин земельну ділянку, яка складається з двох частин. Перша розташована під частиною житлового будинку, яка виділяється власнику 56/100 частин будинковолодіння, площею 0,0111 га. Розміри сторін: 10,20 м на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 8,76 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 5,54 м, 3,04 м, 1,0 м, 2,73 м, 3,36 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 14,54 м на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування. Друга ділянка, що виділяється у користування власнику 56/100 частин, має площу 0,0086 га. Розміри сторін: 1,0 м, на межі з ділянкою, що виділяється у спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 3,88 м, 10,80 м, на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 9,05 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_7 на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_8 , 2,34 м, 0,3 м, 6,61 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 , зображену на схемі розподілу Додатку №5 зеленим кольором; виділити в користування власнику 44/100: частину земельної ділянки площею 0,0150 га, з розмірами сторін: 6,82 м, 1,64 м, на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 3,36 м, 2,73 м, 1,0 м, 3,04 м, 5,54 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 7,07 м, 0,36 м, 9,88 м, на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 10,80 м, 3,88 м, на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин. Разом власнику56/100 частин виділяється земельна ділянка загальною площею: S = 0,0052/2 + 0,0111 + 0,086 = 0,0223 га, що становить 56/100 від загальної площі ділянки. Разом власнику 44/100 частин будинковолодіння виділяється земельна ділянка загальною площею S = 0,0052/2 + 0,0150 = 0,0176 га, що становить 44/100 від загальної площі ділянки.

Відповідно до 2-го варіанту: виділити власникам у спільне користування земельну ділянку площею S-0,0072 га, з розмірами сторін: 3,30 м на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 14,54 м, 1,4 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 6,86 м, на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 3,94 м на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 21,39 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 ; виділити власнику 56/100 частин земельну ділянку, яка складається з двох частин. Перша розташована під частиною житлового будинку, яка виділяється власнику 56/100 частин будинковолодіння, має неправильну форму в плані і площу 0,0111 га. Розміри сторін: 10,20 м на межі з АДРЕСА_5 і далі по ходу годинникової стрілки: 8,76 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 5,54 м, 3,04 м, 1,0 м, 2,73 м, 1,96 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин 1,4 м, 14,54 м, на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування. Друга ділянка, що виділяється власнику 56/100 частин має неправильну форму в плані і площу 0,0076 га. Розміри сторін: 3,94 м на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 3,54 м, 11,35 м на межі з ділянкою, що виділяється власнику 44/100 частин, 7,65 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_8 , 2,34 м, 0,3 м, 6,61 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_5 ; виділити власнику 44/100 частин будинковолодіння земельну ділянку площею 0,0140 га. Ділянка має неправильну форму в плані і розміри сторін: 6,86 м, на межі з ділянкою, що виділяється в спільне користування і далі по ходу годинникової стрілки: 1,96 м, 2,73 м, 1,0 м, 3,04 м, 5,54 м на межі з першою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин, 7,07 м, 0,36 м, 18,44 м на межі з ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_6 , 4,68 м на межі з ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_8 , 11,35 м, 3,54 м на межі з другою ділянкою, що виділяється власнику 56/100 частин. Разом власнику 56/100 частин будинковолодіння виділяється земельна ділянка загальною площею S = 0,0072/2 + 0,0111 + 0,0076 = 0,0223 га, що становить 56/100 від загальної площі ділянки. Разом власнику 44/100 частин будинковолодіння виділяється земельна ділянка загальною площею S = 0,0072/2 + 0,0140 = 0,0176 га, що становить 44/100 від загальної площі ділянки.

У судовому засіданні судом встановлено, що між сторонами наявні суперечки з приводу користування спільною земельною ділянкою; у добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, внаслідок цього позбавлені можливості безперешкодно користуватися своєю частиною земельної ділянки.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши надані сторонами докази, запропоновані експертом варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_1 , виходячи з можливості нормального догляду за будинком і нормального користування відведеною сторонам земельною ділянкою, найбільш прийнятним варіантом встановлення порядку користування сторонами земельною ділянкою, з урахуванням неприязних стосунків між ними, є запропонований експертом другий варіант розподілу земельної ділянки. На переконання суду такий варіант розподілу визначений з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечить вільне користування кожним зі них належним йому майном.

З таким висновком погоджується також колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Положеннями статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, при цьому співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель і споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо.

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи( частина п`ята статті 319 ЦК України).

При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16 та від 1 листопада 2017 року у справі №6-2454цс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач просила встановити порядок користування відповідно до першого варіанту експертизи. Відповідач не погоджувався на жоден із двох варіантів, визначених у експертному висновку (а.с. 70-73). Також відповідач в апеляційній скарзі не погоджується з тим, що суд залишив поза увагою його доводи про те, що між ним і позивачкою склались вкрай ворожі стосунки, а тому спільне користування входом на подвір`я несе великі ризики виникнення нових конфліктних ситуацій; запобігти таким конфліктам можливо в разі облаштування для позивачки окремого виїзду в проїзд до сусідського багатоквартирного будинку, який проходить через прибудинкову територію сусіда ОСОБА_3 , про що в матеріалах справи наявна його нотаріально засвідчена згода у формі заяви.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували можливість реалізації вказаного ним варіанту (висновку спеціаліста, експерта), клопотання про призначення експертизи не заявляв. А тому суд першої інстанції вірно не взяв до уваги вказаний відповідачем варіант визначення порядку користування земельною ділянкою.

Обираючи із запропонованих експертом варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, що відноситься до квартири АДРЕСА_1 , місцевий суд обґрунтовано обрав другий варіант розподілу земельної ділянки, виходячи з можливості нормального догляду за будинком і нормального користування відведеною сторонам земельною ділянкою, а також виходячи із дотримання часток кожного співвласника у нерухомому майні та вільного користування кожним зі них належним йому майном. Позивач погодилась із таким висновком суду першої інстанції, а відповідач не довів підстав для спростування вказаного висновку та можливості встановлення іншого порядку користування, ніж визначено висновком експертного будівельно-технічного дослідження №17/12-2011 від 20.12.2011 року.

Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції ухвалою від 26.01.2017 року безпідставно відмовив у закритті провадження у справі, не застосувавши визначених пп. 2 п. 1 ст. 205 ЦПК України положень (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), оскільки 02.10.2014 року Івано-Франківським міським судом у цивільній справі №0907/2-5135/2011 ухвалено рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав, яке набрало законної сили, то такі колегія суддів також відхиляє. Так, місцевий суд дав їм належну оцінку, вказавши, що в матеріалах справи наявна ухвала Івано-Франківського міського суду від 26 січня 2017 року (а.с. 55), якою заявлене відповідачем клопотання про закриття провадження у справі вирішувалось та у задоволенні такого відмовлено з тих підстав, що у даній цивільній справі та у справі №0907/2-5135/2011 спір між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак різняться підстави позову, оскільки 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 зверталася до Івано-Франківської міської ради із заявою про визначення порядку користування земельної ділянки, на яку була отримана відповідь. На час прийняття рішення у справі №0907/2-5135/2011 дані докази не досліджувалися. Відомості про оскарження зазначеної ухвали суду в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не заслуговують на увагу, оскільки в будинку АДРЕСА_5 наявні дві квартири: квартира АДРЕСА_2 , яка належить сім`ї ОСОБА_7 , та квартира АДРЕСА_3 , яка на праві спільної часткової власності належить сторонам у даній справі: позивачу належить 44/100 часток квартири, відповідачу 56/100 часток, що встановлено рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.06.2011 року (а.с. 5) та підтверджується Витягом від 07.02.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, долученим позивачем до відзиву на апеляційну скаргу. З огляду на викладене такий будинок не є багатоквартирним.

Твердження, викладені в апеляційній скарзі про те, що рішення суду ґрунтується на висновку експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 10 років тому, без врахування змін у чинному законодавстві України, а саме в Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є безпідставними, оскільки з підстав, зазначених вище, такий закон не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про неможливість застосування висновку експертного будівельно-технічного дослідження №17/12-2011 від 20.12.2011 року, а відповідачем не надано іншого висновку експерта, яким би було встановлено інший порядок користування земельною ділянкою.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, апеляційний суд погоджується із рішенням місцевого суду.

Доводи апеляційної правильності висновків суду не спростовують та не дають підстав зміни чи скасування судового рішення по справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.