ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/223/17Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 88-ц/817/1/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

з участю секретаря Іванюти О. М.,

представника заявника Скорого М.З.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Бучачагрохлібпром про поновлення на роботі, стягнення санкцій у зв`язку з несвоєчасною виплатою сум індексації заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Бучачагрохлібпром про поновлення на роботі, стягнення санкцій у зв`язку з несвоєчасною виплатою сум індексації заробітної плати, було відмовлено.

Вказана справа переглядалася судами неодноразово.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року скасовано та постановлено нове рішення, яким вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бучачагрохлібпром" (місцезнаходження: Тернопільська область, Бучацький район, с.Трибухівці, вул.Горішня,79, ) в користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 56896 грн. 27 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року вказана вище постанова апеляційного суду була залишена без змін, а касаційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

15 вересня 2021 року при ознайомленні з матеріалами справи ОСОБА_1 стало відомо, що про прийняття судом апеляційної інстанції постанови від 11 березня 2020 року, належним чином не було досліджено всіх наявних в матеріалах справи доказів, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення. Дані обставини заявник вважає нововиявленими.

17 жовтня 2021 року він звернувся з заявою про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року за нововиявленими обставинами до Верховного Суду, однак 26 жовтня 2021 року ухвалою Верховного Суду йому відмовлено у прийняті заяви та зазначено, що з такою заявою слід звернутися до Тернопільського апеляційного суду.

29 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до Тернопільського апеляційного суду заяву про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року за нововиявленими обставинами з підстави наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Заява мотивована тим, що при прийнятті судом апеляційної інстанції постанови від 11 березня 2020 року не було належним чином досліджено всіх наявних в матеріалах справи доказів, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі. Зазначає, що дані обставини є нововиявленими .

Заявник зазначив, що він був звільнений з роботи з підстав скорочення штату, скорочення витрат на утримання апарату управління. Однак відповідач в період скорочення штату прийняв особу з посадовим окладом 20000 грн. в той час як на посаді економічного радника, яку займав ОСОБА_1 оклад становив 5250 грн. Стверджує, що ТОВ "Бучачагрохлібпром", здійснюючи скорочення його посади у зв`язку зі змінами у штатному розписі, мало на меті не скоротити саме посаду економічного радника у даному товаристві, а звільнити виключно його, йому не було запропоновано вакантну посаду, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув.

Посилаючись на те, що вказані обставини є істотними та не були встановлені судом, просив переглянути постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року за нововиявленими обставинами, скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Інші учасники процесу повідомлялись судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представника заявника, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного.

Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

З огляду на вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленнми обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Доводи, зазначені в заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів, яким, на його думку, суд не надав належної оцінки.

Однак, таке формулювання заявником підстав для звернення до суду у порядку статті 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття «нововиявлені обставини», яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином на думку колегії суддів, зазначені заявником підстави перегляду рішення суду не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України.

Крім того колегія суддів зазначає, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні вимоги щодо поновлення його на посаді економічного радника в ТОВ Бучачагрохлібпром з підстав пропуску місячного строку звернення до суду з відповідним позовом, задовольнивши при цьому часткового апеляційну скаргу ОСОБА_1 щодо компенсації за затримку розрахунку при його звільненні.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обовязкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру». Скасування остаточного судового рішення у даній справі було б невиправданим. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, оскільки наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України

Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 423-429 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2022 року.

Головуючий

Судді