Справа № 204/4690/21
Провадження № 2/204/266/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
28 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Максименко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Центральна адміністрація Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -
У червні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати.
Судом вірно встановлено найменування третьої особи - Центральна адміністрація Дніпровської міської ради.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2020 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2009, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., ОСОБА_4 належить 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2021 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3-393, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., ОСОБА_1 належить ј частина домоволодіння АДРЕСА_1 . На підставі договору дарування від 10 січня 2003 року, реєстровий номер 454о-407, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М.М., ОСОБА_5 належить ј частина домоволодіння АДРЕСА_1 . Таким чином, власниками домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Згідно листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері Державної реєстрації Відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради № 14/5-2517 від 01 березня 2021 року, у домоволодінні АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідачі - ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 були зареєстровані у зазначеному домоволодінні у 2013 році, проте не проживають та ніколи не проживали у домоволодінні, їх особисті речі у домоволодінні відсутні. У зв`язку з реєстрацією ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 у домоволодінні позивач та треті особи не мають можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.
В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , яка діє також, як представник малолітнього ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності суду, не надала.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, у якій зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, судові засідання просила проводити за її відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2021 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3-393, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., ОСОБА_1 належить ј частина домоволодіння АДРЕСА_1 (арк.с.12).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2020 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2009, посвідченого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., ОСОБА_4 належить 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_1 (арк.с.13).
Відповідно до договору дарування від 10 січня 2003 року, за реєстровим номером 454о-407, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М.М., ОСОБА_5 належить ј частина домоволодіння АДРЕСА_1 (арк.с.14).
Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері Державної реєстрації Відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради № 14/5-2517 від 01 березня 2021 року, у домоволодінні АДРЕСА_1 , склад зареєстрованих осіб становить 6 осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (арк.с.15).
Відповідно до письмових заяв ОСОБА_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території ділянки за адресою АДРЕСА_1 , ніколи не бачили, за цією адресою вони не проживали (арк.с.16,17).
04 березня 2021 року ОСОБА_4 подано заяви про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 04.03.2021 року у знятті з реєстрації місця проживання відмовлено на підставі п.п.1 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року (арк.с.18,19).
Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 23 листопада 2022 року згідно даних реєстру територіальної громади та картотеки з питань реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.с.50).
Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно із ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Аналіз статей 71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Позивачем доведений факт відсутності ОСОБА_2 спірному житловому приміщенні більш ніж шість місяців.
Відповідач будь - яких заперечень щодо не проживання разом з дитиною у будинку, який належить позивачу та третім особам, не надала, вказаних позивачем фактів не заперечила.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що в домоволодінні АДРЕСА_1 відповідач разом з дитиною не проживають понад один рік, а лише зареєстровані в ній.
Відповідно до ч.1,4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.
Малолітній ОСОБА_3 є зареєстрований в домоволодінні АДРЕСА_1 . Однак, фактично малолітній ОСОБА_3 у зазначеному домоволодінні разом зі своєю матір`ю не проживає.
Отже, так як мати малолітньої дитини у домоволодінні АДРЕСА_1 не проживає, відсутні підстави для реєстрації для її сина за цією адресою.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вказану норму, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Отже, позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1 , є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, у зв`язку з задоволенням позовних вимог стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст.29,379 ЦК України, ст.ст. 9,64, 71,72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Центральна адміністрація Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук