Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ковальчук Т.А. при секретарі судового засідання Ахтієвій Р.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 . В обґрунтування позову вказано, що з відповідачем в період з 09.08.2003 року по 12.01.2019 рік перебувала в шлюбі, від якого народились діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.12.2018 року шлюб розірвано Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, рішення якого набрало законної сили 12.01.2019 року. Після припинення шлюбних відносин сумісний син позивача та відповідача, малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю. Після припинення шлюбних відносин Відповідач в неналежний спосіб вчиняє дії, направлені на утримання малолітнього сина, фінансову участь в утриманні дитини здійснює епізодично, а надані ним кошти не дають можливості забезпечити утримання дитини на законодавчо визначеному рівні, тому вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з Відповідача в примусовому порядку. Малолітній ОСОБА_4 має хронічне захворювання «Цукровий діабет типу 1, середньої важкості та відповідні ускладнення «Діабетична кардіоміопатія, ремісія, гіпертрофічні ліпоми живота, цукровий діабет типу 1 з діагностовано діабетичною нефропатією». Дитина має статус «особа з інвалідністю». Незважаючи на наявне захворювання позивачка в повному обсязі забезпечує проживання дитини на належному побутовому рівні, навчається в КЗ «Магдалинівський ліцей» Магдалинівської селищної ради, отримує від матері необхідну увагу та допомогу, однак на даний час має іншу малолітню дитину 2021 року народження, яка народилась у складі іншої новоутвореної родини. Відповідач має задовільний стан здоров`я, повністю працездатний та має щомісячний стабільний прибуток. Крім того, позивач вказує, що крім звичайних витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , які полягають у забезпеченні дитини необхідними засобами для проживання, навчання та розвитку, вона на постійній основі, вимушена нести витрати пов`язані з хворобою сина. Дитина хворіє з 7 років. В зв`язку з наявним у дитини захворюванням Позивачка, починаючи з 2018 року, вимушена періодично разом з малолітнім сином відвідувати медичні установи, де син проходить необхідне лікування та діагностичне обстеження. В зв`язку з наявним захворюванням Позивач вимушена нести витрати пов`язані з відвідуванням медичних установ, а саме проїзду до лікарень м. Дніпро, де дитина проходить лікування, витрати на придбання ліків та оплатою діагностичного обстеження, витрат на забезпечення дитини специфічним харчуванням, що викликане специфікою захворювання на цукровий діабет. Щоденно малолітній ОСОБА_6 повинен не менше 4 разів приймати визначену дозу інсуліну, а також проходити перевірку показників крові, для чого позивачка за власний кошт повинна купувати відповідні тести та ланцети. Наявне невиліковне захворювання призводить до необхідності облаштування для малолітнього ОСОБА_7 специфічних умов для проживання, а саме забезпечення спеціальним видом харчування, яке не повинно вплинути на загострення перебігу хвороби, вимагає суворого дотримання визначеної лікарями дієти. Тому позивачка вважає,що в силу вимог закону та моралі, відповідач також повинен розділити з нею додаткові витрати, пов`язані з хворобою дитини, та просить суд визначити стягнення з Відповідача щомісячних додаткових витрат на малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн.

Відповідач у визначений законом термін відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/1891/18 від 12.12.2018.

Від шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження виданого повторно серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, сторони проживають окремо, менша дитина проживає з матір`ю.

Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання дитини щомісяця.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач працездатна особа, заперечень та відзиву щодо розміру аліментів суду не надав, тоді як утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат і сума у розмірі 3000 грн на дитину суд вважає достатньою, в якості участі відповідача в цих витратах.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини щомісяця підлягають задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо додаткових витрат суд виходить з такого:

За роз`ясненнями, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

До особливих обставин законодавець відносить випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Матеріали справи містять виписки з медичної карти хворого №4637, 4733, 3120, 3199а на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на стаціонарному лікуванні з 17.08.2018 по 27.08.2018, 20.08.2019 по 30.08.2019, 25.08.2020 по 28.08.2020, 06.09.2021 по 17.09.2021 з діагнозом цукровий діабет типу 1, середньої важкості, субоптімальний глікемічний контроль з ускладнення: діабетична кардіоміопатія, ремісія, гіпертрофічні ліпоми живота, цукровий діабез типу 1 з діагностовано діабетичною нефропатією (а.с. 15-18), та копії квитанції щодо свідчать про купівлю ліків для дитини ОСОБА_4 , суд вважає, що ці витрати також можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як зазначені ліки купували матір`ю за призначенням лікаря та у зв`язку з хворобою дитини (а.с. 19-22).

Позивачем надані належні та допустимі докази цим обставинам.

Щодо додаткових витрат на дитину, які позивач просить стягнути, суд зазначає таке:

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Позивач надала виписки з медичної картки хворого ОСОБА_4 , з яких вбачається, що надано лікувальні та трудові рекомендації щодо вживання ліків, проходження спостереження у сімейного лікаря, ендокринолога, кардіолога та щоквартальні дослідження. У довідці міститься запис про вживання ліків дитиною ОСОБА_4 на постійній основі, також з зазначених виписок вбачається, що дитині встановлено діагноз «цукровий діабет типу 1, середньої важкості, субоптімальний глікемічний контроль з ускладнення: діабетична кардіоміопатія, ремісія, гіпертрофічні ліпоми живота, цукровий діабез типу 1 з діагностовано діабетичною нефропатією».

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182,192 Сімейного Кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Магдалинівським РВУМВС України в Дніпропетровській області 12.02.1999 року, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Магдалинівським РВУМВС України в Дніпропетровській області 06.10.2003 року) на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26 січня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Магдалинівським РВУМВС України в Дніпропетровській області 12.02.1999 року, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Магдалинівським РВУМВС України в Дніпропетровській області 06.10.2003 року) додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ) у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Магдалинівським РВУМВС України в Дніпропетровській області 12.02.1999 року, місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992 (дев"ятсот дев"яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області або безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ковальчук Т.А.