Дата документу 23.02.2022 Справа № 328/1764/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/1764/17 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібна О.М.
Провадження №22-ц/807/615/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Кримської О.М., Маловічко С.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

В обгрутування позову зазначено, що на підставі Акту Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» б/н від 03 травня 2017 року ОСОБА_1 відповідачем здійснене припинення постачання природного газу до домоволодіння позивача АДРЕСА_1 (далі - домоволодіння АДРЕСА_2 ) шляхом встановлення заглушки на крані вводу, про що було склдено акт від 03 травня 2017 року (далі - акт від 03 тревня 2017 року). Підставою було невиконання позивачем вимог попередження відповідача від 27 січня 2017 року, а також, відсутність природного освітлення та наявність квартирки в приміщенні де встановлена газова плита.

В попередженні відповідача від 03 травня 2017 року (далі - попередження від 03 травня 2017 ркоу) позивачу висунуто вимогу відповідача до 06 лютого 2017 року надати акт перевірки димових та вентиляційних каналів та покрасити газопровід.

Позивач вважає дії відпвідача незаконними, оскільки, жодного порушення договірних умов на постачання газу він не порушив, підстави відповідно до пункту 5.7. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року № 674/27119 (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Правила БСГ), для припинення відповідного постачання природного газу відсутні, оскільки недоліки, передбачені цим пунктом Правил БСГ, не були виявлені.

Відсутність газопостачання в домоволодіні АДРЕСА_2 спричинило моральні страждання позивача, він був вимушений змінити звичайний спосіб життя, неможливість задовольняти житлові та побутові свої потреби.

На підставі вищевикладеного просив визнати дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» щодо припинення газопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , незаконними, зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» за власний рахунок відновити газопостачання до належного йому будинку шляхом механічного під`єднання до мережі газопостачання, стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 25.07.2017 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року, постановою Верховного Суду від 21 листопала 2018 року залишено без змін.

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області із заявою про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням суду було встановлено, що він є споживачем природного газу, що підтверджується заявою-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), яка ним підписана 05 липня 2016 року. Істотними обставинами, що не були встановлені судом та не були відомі йому на час розгляду справи, є те, що форма заяви приєднання була затверджена як додаток 1 до Типового договору розподіл природного газу Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг№1418 від 11 серпня 2016 року, тобто не могла буди підписана ним 05 липня 2016 року. Про існування вказаної обставини йому стало відомо 10 червня 2021 року під час перегляду постанови «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» від 30 вересня 2015 року №2498 в мережі Інтернет. Просив скасувати рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року, призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за нововиявленими обставинами у цій справі за вищезазначеним позовом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що розгляд справи відбувся без його участі, та участі представника ПАТ «Запоріжгаз», суд першої інстанції прийняв рішення не по суті подання, а по ознакам пропуску строку, що не відповідає дійсності, порушивши його право на захист. Вважає, що із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами звернувся у встановлений законом строк 11 червня 2021 року, коли дізнався про існування обставин, що стали підставою для перегляду рішення суду, яка в подальшому ухвалою суду першої інстанції від 15 червня 2021 року була залишена без руху, недоліки ним не усунуті з повжних причин, оскільки не отримував даної ухвали суду. Зазначає, що постанова Верховного Суду у цій справі була винесена 21 листопада 2018 року, якою залишено без змін ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року. Вважає, що ним не було пропущено трирічний строк набрання законної сили рішення, з врахуванням строку прийняття рішення Верховним Судом, про перегляд якого звернувся 11 червня 2021 року.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Акціонерного товариста «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що про наявність обставин, які можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 довідався 10 червня 2021 року, однак рішення суду першої інстанції від 25 липня 2017 року набрало законної сили 29 листопада 2017 року, а із заявою про перегляд такого рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду лише 19 серпня 2021 року, тобто після спливу трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Вважає, що апелянт пропустив не тільки трьохрічний строк для подання своєї заяви від 19 серпня 2021 року, але і тридцяти денний строк з дня - 10 червня 2021 року, коли дізнався про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення, що закінчився 10 липня 2021 року. Вважає, що з апелцінйої скарги не вбачаються процесуальні підстави для перегляду судвого рішення за нововиявленими обставинами, тк як відсутні істотні для справи обставини, що не були встановені судами та не були і не могли бути відомі скаржнику, як і відсутній встановлених обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судової повістки ( т. 2 а.с. 2 ) до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином провідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України трирічний строк, для подання заяви про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, який в силу ч. 3 ст. 424 ЦПК України, поновленню не підлягає та суперечитиме такому елементу принципу верховенства права, як принцип правової визначеності та принцип остаточності судового рішення, що з огляду на практику ЄСПЛ має наслідком порушення державою положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки до таких висновків суд прийшов з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», в якому просив визнати дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» щодо припинення газопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , незаконними, зобов`язати Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» за власний рахунок відновити газопостачання до належного йому будинку шляхом механічного під`єднання до мережі газопостачання, стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн (т.1 а.с.1-4).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.36, 41-42).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року залишено без змін (т.1 а.с.75-79).

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 . Залишено без змін рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року (т.1 а.с.138-147).

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за нововиявленими обставинами (т.1 а.с.160).

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 15 червня 2021 року відповідно до ст. 185 ЦПК України, вищезазначену заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставнами залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (т.1 а.с.164-165), яку ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 23 червня 2021 року на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України повернуто заявнику (т.1 а.с. 167).

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду першої інстанції про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за нововиявленими обставинами (т.1 а.с.170).

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 25 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року на підставі ст. 185 ЦПК України залишено без руху (т.1 а.с.176), яку ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявникові (т.1 а.с.187-188).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1 а.с.220-226).

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року щза нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди (т.1 а.с.231-233).

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Статтею 424 ЦПК України встановлені процесуальні строки, протягом яких учасники справи можуть подати заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

За змістом зазначеної норми закону є підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, відповідна заява може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про ісування обставни, що стали підставою для перегляду судового рішення (п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України), але не пізніше трьох років з дня набрання таким рішенням законної сили (п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 2-170/11 (провадження № 61-8547св21) зазначено, що за змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені. Виходячи з наведеного, незалежно від поважності причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такий строк не підлягає поновленню, оскільки є присічним.

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

З матеріалів справи та поданої позивачем заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами вбачається, що про наявність обставин, які можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, позивач довідався 10 червня 2021 року, однак згідно положень статті 223 ЦПК України в редакції чинної на час постановлення судового рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року, про яке апелянт заявляє про перегляд за нововиявленими обставинами, у відповідності до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року, таке судове рішення набрало законної сили 29 листопада 2017 року.

З огляду на викладене та зважаючи на приписи п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, кінцевий термін для подання заяви про перегляд судового рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року спливає 29 листолпада 2020 року, а із заявою про перегляд такого рішення суду за нововиявленими обставинами позивач звернувся до суду 19 серпня 2021 року, тобто після спливу трьох років з дня набраня таким судовим рішенням законної сили.

Отже, ОСОБА_1 пропущений трирічний строк на звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 424 ЦПК України.

У пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" (що регулює схожі за своїм змістом правовідносини) роз`яснено, що встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі "Жоффер де ля Прадель проти Франції").

Європейський суд з прав людини у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 126 цього Кодексу право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки заявник звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском строку на подання такої заяви, який в силу вимог ч.3 ст. 424 ЦПК України не може бути поновлений, оскільки суперечитиме такому елементу принципу внрховенства права, як принцип правової визначеності та принципу остаточності судового рішення, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини має наслідком порушення державою положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене та встановивши, що ОСОБА_1 подав 19 серпня 2021 року заяву про перегляд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за нововиявленими обставинами із пропуском трирічного строку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подана після закінчення встановлених законом процесуальних строків та відповідно до статті 424 ЦПК України такі строки не підлягають поновленню.

При цьому суд першої інстанції правильно вказав на безпідставність доводів ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, які обгрунтовано викладені ним в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Вагомих та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

Аналіз змісту апеляційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а апеляційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 12 квітня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кримська О.М. Маловічко С.В.