Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/7630/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

04 лютого 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за №112656 про стягнення з позивача за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в розмірі: 35960,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12450,00 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму стягнення - 49960,00 грн., який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Плесюка О.С.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що між нею та відповідачем ніколи не існувало ніяких відносин, що могли б призвести до виникнення заборгованості. Також вона не мала відносин з жодною фінансовою компанією, що зазначені у постанові про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2021 року, як такі, що переуступали свої права одне одній. Зауважує, що більше семи років (з оголошення в 2015 році ПАТ «Дельта банк» неплатоспроможним), вона не має ніяких відносин з ПАТ «Дельта банк» і не пам`ятає ніякого кредитного договору між нею та банком, який зазначено в цій же постанові.

Крім того, повідомляє, що про відкрите відносно неї виконавче провадження вона дізналася після отримання нею 20 листопада 2021 року постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67447291 згідно листа за №576. Між тим, зазначає, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, вона є боржником на підставі виконавчого напису, згідно якого виконавцем відкрито виконавче провадження за № 67447291 від 09.11.2021р. Із виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом, вона не погоджується, вважає його таким, що вчинений із порушенням передбаченої законом процедури, та без достатніх на те підстав.

Крім того, звертає увагу, що вона обізнана щодо факту зупинення МЮУ діяльності приватного нотаріуса КМНО Остапенка Є.М. з червня 2021р., тобто саме з того місяця, коли ним вчинено спірний виконавчий напис.

Зважаючи на викладене вище, посилаючись на вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5, ст.87 Закону України «Про нотаріат», просить суд, - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 08.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі № 112656. Окрім того, просить стягнути судові витрати (судовий збір) з відповідача на свою користь в сумі 1362,00грн.

Крім того, у п.1 прохальної частини позовної заяви, яка є предметом даного розгляду судом, позивачем вказано вимог про винесення постанови про призупинення виконавчого провадження за №67447291 на час розгляду справи судом. Ухвалою суду від 25.11.2021 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалою суду від 01.12.2021р. відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям сторін. Залучено до участі у цивільній справі № 711/7630/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.

Представником позивача, адвокатом Гричаненко О.М. 04.02.2022р. подано до суду заяву щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00грн. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, від 04.02.2022р. вказану заяву повернуто без розгляду, оскільки відсутні докази на підтвердження направлення іншим учасникам справи примірників заяви щодо стягнення витрат з відповідача, у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, в порядку ст.183 ЦПК України. Крім того, судом встановлено, що власне позовна заява не містить вимоги про стягнення з відповідача витрат, у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.

Відповідачем відзив на позов не подано. Третіми особами письмові пояснення по суті позову також не надані.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гричаненко О.М. в судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи. 04.02.2022р., до початку судового засідання, представником позивача за довіреністю Науменко В.В. подано заяву, зі змісту якої вбачається прохання розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечують, повністю підтримують позовні вимоги, викладені у п.п.3,4 прохальної частини позовної заяви і просять їх задовольнити.

В судове засідання не з`явився відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи. Про поважність причин неявки суд не інформував.

Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавецьвиконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Про поважність причин неявки суд не інформували.

Враховуючи думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 09.11.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. відкрито виконавче провадження №67447291 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 08.06.2021р. за №112656, що підтверджується наявною у матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2021 року.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2021р. вбачається, що до стягнення з ОСОБА_1 підлягають невиплачені у строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «Фінпром Маркет» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021р., якому, в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020р., якому ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору №194/К від 09.02.2018р. відступлено право вимоги за кредитним договором №003-23503-061213 від 06.12.2013р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у примусовому порядку складається із 35960,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12450,00 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн.- плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму стягнення - 49960,00грн. Заборгованість утворилася за період з 25.05.2021р. по 03.06.2021р. включно.

Варто зазначити, що наявними у матеріалах справи доказами, жодним чином не підтверджено той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», у передбачений законом спосіб, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №003-23503-061213 від 06.12.2013р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Разом з тим, відсутні переконливі докази того, що позивачеві по справі ОСОБА_1 . Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було повідомлено, у встановленому законом порядку, про відступлення права вимоги.

До того ж, також відсутні будь-які докази направлення та отримання ОСОБА_1 вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про необхідність сплати боргу, чи вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріус не перевірив факт належного направлення стягувачем вимоги боржнику та факт її отримання останнім.

Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадженя № 67447291 від 09.11.2021р., у спірному виконавчому написі вказано період, за який утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з позивача, а саме, з 25.05.2021р. по 03.06.2021р. включно 13 календарних днів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, кредитний договір за своїм змістом є консенсуальним, двостороннім, відплатним договором та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст.638 ЦК України).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.5 п.3 гл. 16 розд ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 Цивільного Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (ст.50 Закону «Про нотаріат).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем або іншу відповідальність перед стягувачем , тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постанові 29.03.2019р. за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц, постанові 02.07.2019р. у справі №916/3006/17 та постанові Верховного Суду у справі №369/6415/17 від 26.02.2020 з подібних правовідносин.

За результатами розгляду справи, суд погоджується з доводами позивача та встановив, що відсутні докази про те, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, про існування якої позивачу відомо не було. Відповідачем не доведено факту того, що він набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 і не надано належних доказів щодо обґрунтованості своїх вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, відсутні відомості, що нотаріусу було надано для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, які передбачено надавати для одержання виконавчого напису, відповідно до п.п.«а»,«б» п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Крім того, варто зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази про вручення вимоги про усунення порушень, яка б надсилалася і надійшла на адресу позивача від відповідача, що виключає безспірність вимог. Також, відсутні докази, що позивач належним чином була повідомлена про етапи відступлення права вимоги та набуття права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

Варто зазначити, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису (п.55 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 року у справі №758/14854/20).

Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 13.10.2021р. (справа №554/6777/17-ц), право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат".

Крім того, судом встановлено, що у виконавчому написі №112656 від 08.06.2021 року відсутнім є розрахунок боргу, підтверджений первинними фінансовими документами (тіло кредиту, тощо), а тому неможливо встановити дійсну наявність боргу, а також відсутні докази надання первинних фінансових документів приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог. Разом з тим, відповідачем жодними належними, допустимими та переконливими доказами не спростовано доводи позивача, як і не надано відзив на позов та документи, які б підтверджували його право звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису відносно ОСОБА_1 , документи, які б підтверджували наявність боргових зобов`язань останньої, безспірність розміру заборгованості та підтвердження направлення і отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень. Тобто відповідач не скористався своїм правом на подання доказів на спростування позиції позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису №112656 від 08.06.2021р. таким, що не підлягає виконанню - підлягають до задоволення, як обґрунтовані і доведені.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір, відповідно до квитанції №0.0..1 від 22.11.2021 в сумі 908,00 грн. за подання позовної заяви та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00грн. (квитанція №0.0..1 від 22.11.2021р.).

Ухвалою суду від 25.11.2021 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Тож, зважаючи на викладене вище, а також на вимоги ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 908,00грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-84, 141, 259, 268, 274, 280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №112656 від 08.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Еліт Фінанс»» (, м. Київ, пл. Солом`янська, 2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати - судовий збір в розмірі 908грн. 00коп.

В іншій частині відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має п раво на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складений 11.02.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька