Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6004/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/6004/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсною умови кредитного договору, визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

1. визнати недійсним п.8.1. кредитного договору №ZRSWGK, укладеного 11.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» щодо сплати банку комісії за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданного кредиту в день видачі кредиту;

2. визнати незаконною бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK, укладеного 11.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21.07.2021;

3. зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK, укладеного 11.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21.07.2021 відповідно до п.п.6,7,8,9,11,12,13,14 п.7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» із врахуванням зміни строку основного зобов`язання з 30.09.2009 (без проведення нарахувань відсотків та пені після зміни строку основного зобов`язання) та перерахунком заборгованості через незаконно утриману комісію за видачу кредитних коштів.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №ZRSWGK. Вказує, що валютою данного договору визначено долари США. Зазначає, що в забезпечення виконання даного договору 11.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, предметом якого став будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що 23.04.2021 у зв`язку із набуттям чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» ОСОБА_1 звернувся до кредитора із нотаріально посвідченою заявою від 21.07.2021 про проведення обов`язкової реструктуризації за кредитним договором. Проте, вказує, що листом від 12.08.2021 банк відмовив ОСОБА_1 у задоволенні вказаної заяви. Зазначає, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2019, залишеним у силі постановою Житомирського апеляційного суду від 04.09.2019 та постановою Верховного Суду від 09.03.2021 встановлено, що строк виконання зобов`язання змінився та обов`язок погашення всієї суми кредиту у ОСОБА_1 наступив з 30.09.2009. Вказує, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про проведення обов`язкової реструктуризації за валютними кредитами банк зазначив, що позичальник не надав необхідних документів, що встановлені ЗУ «Про споживче кредитування». При цьому, стверджує, що банк жодним чином не вказав які саме документи, визначені нормативним актом не були подані ОСОБА_1 із заявою. Враховуючи вищевикладене, вважає, що така бездіяльність банку є незаконною, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK, укладеного 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21 липня 2021 року. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK, укладеного 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21 липня 2021 року відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування». У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.07.2021 №4121 містить відомості, які суперечать іншим документам позивача та є недостовірними, зокрема датою народження ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є 31.07.2007, проте у витязі №4121 вказана інша дата, а саме - 30.07.2007, а також не можливо перевірити відповідність відомостей щодо ОСОБА_4 , яка зазначена у витязі, оскільки будь-які інші документи щодо вказаної особи в матеріалах справи відсутні. Зазначає, що адреса іпотечного майна відрізняється від адреси реєстрації та проживання позивача, зазначеної у договорі іпотеки. Стверджує, що позивач до 2019 року, а також у 2020 та 2021 роках ухиляється від будь-якого спілкування та контакту з банком. Вказує, що суд безпідставно зазначив про те, що у відповіді банку не вказано яких документів, що вимагалися законом або банком ОСОБА_1 не було долучено, оскільки норми права не містять приписів, які б зобов`язували фінансову установу надавати перелік документів «яких не вистачає». Враховуючи вищевикладене, вважає, що судом першої інстанції грубо порушено основоположні засади та принципи здійснення правосуддя, а тому просить скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог щодо визнання недійсним п.8.1. кредитного договору №ZRSWGK, укладеного 11.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» щодо сплати банку комісії за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту в день видачі кредиту та зобов`язання банку провести реструктуризацію боргу із врахування зміни строку основного зобов`язання з 30.09.2009 не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом на предмет законності та обґрунтованості в даній частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZRSWGK, відповідно до якого відповідач отримав кредит на купівлю житла у розмірі 32 467,50 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення згідно графіку погашення кредиту до 11 квітня 2028 року.

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором №ZRSWGK, 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.35.3 цього договору, в силу чого іпотекою держатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Згідно п.35.3 в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, належне йому на праві власності, а саме: будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2019 року у справі №274/4040/15 відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZRSWGK від 11 квітня 2008 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Поставою Житомирського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про залишення позову без задоволення з інших підстав.

Постановою Верховного Суду від 09.03.2021 касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, постанову Житомирського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року залишено без змін.

21 липня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із нотаріально засвідченою заявою про здійснення обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №ZRSWGK від 11.04.2008 та просив надіслати йому інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації.

Вбачається, що до заяви ОСОБА_5 надав: копію свого паспорта, копію своєї карти платника податків, витяг №4121 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 20.07.2021, відомості із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №1355 від 06.07.2021 щодо себе, копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо свого нерухомого майна №264629069 від 06.07.2021, інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна ОСОБА_4 №265827700 від 14.07.2021, інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна ОСОБА_6 №265828788 від14.07.2021, інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо майна ОСОБА_3 №265828379 від 14.07.2021.

Листом від 12 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №ZRSWGK від 11 квітня 2008 року у зв`язку з ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно із законодавством України.

Предметом справи, що переглядається є визнанння незаконною бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK, укладеного 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21 липня 2021 року та зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK, укладеного 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21 липня 2021 року відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування».

Розглядаючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13.04.2021, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.

Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 7 згідно із Законом №1381-IX від 13.04.2021.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до п.п. 3 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Таким чином, відповідно до абз. 2 п.п. 3 п. 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом п. 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Абзац 2 п.п.3 п. 7 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк - до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію і не обмежує його права на звернення із такою заявою у тримісячний термін з дня набрання чинності пунктом п. 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до під.4 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Як встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.07.2021 ОСОБА_5 надіслав на юридичну адресу АТ КБ «Приват Банк» заяву про проведення реструктуризації у порядку Закону України «Про споживче кредитування» рекомендованим листом з повідомленням про вручення та з описом вкладення в цінний лист.

У вказаному листі вказано усі обов`язкові реквізити визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що зобов`язання, передбачені кредитним договором №ZRSWGK від 11.04.2008, укладеного 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» підлягають обов`язковій реструктуризації, оскільки:

- станом на 23.04.2021 року (дата набрання чинності законом №1381-IX від 13.04.2021) перед Кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання;

- відсутня станом на 01.01.2014 року прострочена заборгованість по кредитному договору;

- виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (будинок загальною площею 58,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання іпотекодавця ОСОБА_1 .

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»).

З огляду на те, що зобов`язання, передбачені кредитним договором №ZRSWGK від 11.04.2008, укладеного 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» підлягають обов`язковій реструктуризації, відтак, відмова відповідача у задоволенні заяви від 26.07.2021, яка оформлена листом за вих. №20.1.0.0.0./7-210726/5596 від 12.08.2021, є незаконною, а позовна вимога позивача про визнання бездіяльності АТ КБ «ПриватБанк» про відмову у проведенні реструктуризації підлягає до задоволення.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Оскільки, норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту свого порушеного права. Таким чином, позовна вимога про зобов`язання провести реструктуризацію підлягає до задоволення.

Відтак, доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для відмови в частині задоволених позовних вимог та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції в повній мірі досліджено усі доводи сторін по справі та надано їм всебічну обґрунтовану оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12 квітня 2022 року.

Головуючий

Судді