Провадження № 2/727/130/22
04 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Орлецькій Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим Договором купівлі продажу від 15.08.2005 p., реєстровий № 4790 та Договором дарування 1/2 частки квартири від 27.05.2021 p. реєстровий № 1781.
Право власності на вказане нерухоме майно належним чином зареєстровано за нею.
Оскільки реєстрація її права власності та 1/2 частку квартири за Договором купівлі продажу від 15.08.2005 р. була здійснена 29.08.2005 р. за чинним та той час законодавством, її речове право на нерухоме майно, яке виникло до 1 січня 2013 року, визнається дійсним згідно ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
В 2005 році за її згодою у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач - її син ОСОБА_3 .
Відповідач за власного волею не проживає в спірній квартирі з вересня 2020 року.
На даний час місце перебування відповідача їй не відоме, його місце проживання вона не знає, будь-який зв`язок із відповідачем втрачений, номер телефону відповідач змінив.
У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач у неї виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів квартплати та комунальних платежів за відповідача, неможливість оформити субсидію на сплату комунальних платежів та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомості, так як в квартирі зареєстрована стороння особа, тобто фактично відповідач чинить перешкоди їй у користуванні та розпорядженні своєю власністю.
А тому просила суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, договором дарування, про реєстрацію права власності та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8-9, 10, 11, 12), відповідач зареєстрований в спірній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 13). Згідно акту від 02.12.2021 р. відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.14,15).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ст.319 ЦК України, «Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону».
За нормами ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право третіх осіб на користування майном, що належить на праві власності інший особі, повинно бути доведено та підтверджено належними правовими підставами та доказами, що відповідають вимогам, визначеним ст.ст. 77,78,79,80 ЦПК України.
Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 369, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263, 265, 268, 280 - 289 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: