Справа № 604/1171/21
Провадження № 2-о/604/3/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів: трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 12 жовтня 1979 року на ім`я « ОСОБА_1 », свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 1979 року на ім`я ОСОБА_2 , довідки за 1983-1994 р.р. № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським рай СТ ОСОБА_3 де вказано, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати вона значиться по батькові « ОСОБА_4 », довідки за 1995-2002 р.р. № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським рай СТ ОСОБА_1 , де вказано, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати вона значиться по батькові « ОСОБА_4 ». Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження її прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 , батько- ОСОБА_5 . З 1978 по 1979 рік заявник навчалася у Тернопільському професійному-торгово-кулінарному училищі, де здобула кваліфікацію продавця бакалійно-кондиторських та гастрономічних товарів, про що було видано свідоцтво на ім`я ОСОБА_2 . В жовтні 1979 року, розпочинаючи свою трудову діяльність у Тернопільському міському об`єднанні «Продтовари», було заведено трудову книжку російською мовою на ім`я « ОСОБА_2 ». У свідоцтві про укладення шлюбу її по батькові вказано ОСОБА_6 , після чого видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 . На підставі свідоцтва про укладення шлюбу також було внесено зміни у трудову книжку. У лютому 1983 року її прийнято на посаду продавця в об`єднання торгівлі продовольчими товарами, де при оформленні на роботу у кадрових документах її по батькові записали « ОСОБА_4 ». У серпні 2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для обчислення страхового стажу для отримання пенсії по віку. При перевірці документів спеціалістом пенсійного фонду було виявлено розбіжності у документах, що стосуються її трудової діяльності, у записі прізвища та по батькові. Оскільки внести виправлення у документи неможливо, а тому, з причини безпосереднього породження юридичних наслідків, а саме оформлення документів на призначення пенсії, виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючих документі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просить заяву задовольнити.
Заінтересована особа - представник Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області подала заперечення, у якому просить залишити заяву без розгляду, мотивуючи тим, що у заяві не зазначено жодних доказів, які б підтверджували, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 12 жовтня 1979 року, та свідоцтво № НОМЕР_2 , видане 04 жовтня 1979 року, належать саме заявнику, а архівна довідка не є правовстановлюючим документом. Крім того як, убачається із змісту заяви, встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію, що у відповідності до Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31 березня 1995 року є підставою для відмови в прийняття заяви до розгляду в окремому провадженні.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до вимог ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із вимогами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.
В судовому засіданні судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 27 березня 2000 року, прізвище ім`я та по батькові заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таке ж прізвище - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , значиться у картці фізичної особи - платника податків від 17 листопада 1996 року.
Окрім того, як убачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10 жовтня 1961 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника значиться як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Також із свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 1979 року, убачається, що ОСОБА_2 навчалася у Тернопільському професійному торгово-кулінарному училищі, отримала кваліфікацію - продавець бакалійно-кондиторських та гастрономічних товарів.

Відповідності до трудової книжки НОМЕР_1 , заповненій російською мовою 12 жовтня 1979 року, убачається, що ім`я власника документа « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Прізвище ОСОБА_8 замінено на Будзило на основі свідоцтва про шлюб № НОМЕР_5 від 23 жовтня 1982 року, про що зроблено відмітку інспектором по кадрах об`єднання по торгівлі продовольчих товарів Підволочиського районного споживчого товариства Тернопільської області.

Згідно довідки, виданої № 107 від 28 липня 2021 року правлінням Підволочиського районного споживчого товариства Будзило М.З. про те, що ОСОБА_1 (так в документі) працювала в Об`єднанні по торгівлі продовольчими товарами з 1983 р. по 1986 р., Об`єднанні по торгівлі непродовольчими товарами та Торгово-роздрібному об`єднані з 1991 р. по 1998 р. згідно книг нарахування заробітної плати, накази про прийняття, переведення та звільнення відсутні, додається довідка про заробітну плату. З 01 грудня 1998 року була прийнята в ГВП «Остап`ївське» (Наказ «№ 1 від 01 грудня 1998 року) та звільнена 07 травня 2001 р., у зв`язку з переведенням за її згодою в ГВП « Скалатчанка» (Наказ № 14від 14 травня 2001 р.). З 07 травня 2001 року прийнята в ГВП «Скалатчанка» в порядку переводу з ГВП «Остап`євський (Наказ № 2 §3 від 07 травня 2001 року) та працювала по січень місяць 2002 р., згідно книги нарахування заробітної плати, наказ про звільнення відсутній, додається довідка про заробітну плату.

У відповідності до довідки, виданої правлінням Підволочиського районного споживчого товариства 28 липня 2021 року № 109, Об`єднання по торгівлі продовольчими товарами, Об`єднання по торгівлі непродовольчими товарами, торгово роздрібне об`єднання, ГВП «Остап`євське, ГВП «Скалатчанка», підпорядковувались Підволочиському районному споживчому товариству на підставі постанов правління Підволочиського рай СТ № 73 від 31 липня 1995 року., № 93 від 21 грудня 1998 року, № 87 від 19 листопада 1998 року, № 5 від 18 січня 1999 р.

З довідки № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським районним споживчим товариством на ім`я ОСОБА_1 , убачається, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати за 1995-2002 р.р вона значиться по батькові « ОСОБА_4 ».

Також, згідно довідки № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським районним споживчим товариством на ім`я ОСОБА_1 , убачається, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати за 1983-1986 р.р. вона значиться по батькові « ОСОБА_4 ».

Крім того, із показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 судом встановлено, що вони давно знають заявника ОСОБА_11 , яку в селі усі кличуть як ОСОБА_4 так і ОСОБА_6 .

Твердження свідків не суперечать одне одному, підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків не суперечать іншим зібраним у справі доказам, які суд у відповідності із ст. 77, 78 ЦПК України вважає їх належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку , а тому враховуються при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів: трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 12 жовтня 1979 року на ім`я « ОСОБА_1 », свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 1979 року на ім`я ОСОБА_2 , довідки за 1983-1994 р.р. № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським рай СТ ОСОБА_3 де вказано, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати вона значиться по батькові « ОСОБА_4 », довідки за 1995-2002 р.р. № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським рай СТ ОСОБА_1 , де вказано, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати вона значиться по батькові « ОСОБА_4 » з метою подальшого звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища, імені та по батькові заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Керуючись статтями 2, 76-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :
Заяву ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, адреса: м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , правовстановлюючих документів:

-трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 12 жовтня 1979 року на ім`я « ОСОБА_1 »,
- свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 1979 року на ім`я ОСОБА_2 ,
- довідки за 1983-1994 р.р. № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським районним споживчим товариством ОСОБА_3 , де вказано, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати вона значиться по батькові « ОСОБА_4 »,
- довідки за 1995-2002 р.р. № 108 від 27 липня 2021 року, виданої Підволочиським районним споживчим товариством ОСОБА_1 , де вказано, що в книгах та відомостях нарахування заробітної плати вона значиться по батькові « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя - підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.