Справа № 727/559/22
Провадження № 2/727/567/22
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю:

секретаря судового засідання Стефанчук О.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.В обґрунтування позовних вимог посилається, на те, що 14.07.2007 року між між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Зазначає, що у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із нас має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву інших відносин.

Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б її особистим інтересам.

Стверджує, що подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведуть, сім`я існує формально. Надалі збереження нашої сім`ї вважає неможливим.

Просить, шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірвати, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000, та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду. До суду скерувала заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження, на подачу відзиву на позовну заяву, однак відзиву на позовну заяву відповідач не надав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив, суд дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, і по справі слід ухвалити заочне рішення.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом належними доказами встановлено, що 14.07.2014 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №912, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . (а.с.8)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.9)

Причиною розпаду сім`ї стало те, що у подружжя різні характери та різні погляди на життя, між стрононами відсутня взаємоповага та взаєморозуміння, сімейні відносини фактично припинені та шлюб набув формального характеру.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу.

Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що сім`я розпалась, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , необхідно розірвати.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обв`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На даний час мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2022 року 1309 грн.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), враховуючи, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 25.01.2022 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 25.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №206 від 21.01.2022 року (а.с.2), дані витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на її користь. Разом з тим, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 84, 141, 150, 157, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 354, 430 ч.1п.1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заочне рішення по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 14.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №912 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу, прізвище позивачу, залишити набуте в шлюбі ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати в рахунок повернення сплаченого судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп., документально підтвердженого. (а.с.2)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, в іншій частині рішення може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2022 року.

Суддя Слободян Г.М.