Справа № 699/939/21
Номер провадження № 2/699/109/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про визнання права власності на земельну ділянку (земельний пай) у порядку спадкування за заповітом та визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 2,4935 га, кадастровий номер № :14:001:0092, яка розташована на території колишньої Черепинської сільської ради, що на даний час увійшла до складу Селищенської сільської ради. Спадкоємцем за заповітом вказаної земельної ділянки стала ОСОБА_1 . Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку вона не може, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на неї. Ураховуючи викладене, просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,4935 га, кадастровий номер № :14:001:0092.

При цьому позивач зазначала, що згідно з інформацією приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу крім Козаченко Т.М. заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 до нотаріуса ще подав ОСОБА_2 , тому його слід залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 21.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, роз`яснено право відповідача та третьої особи протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали надіслати до суду відзив та пояснення на позовну заяву.

У подальшому до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Милаш Г.М. про зміну його статусу у справі з третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача та третю особу з самостійними вимогами.

Ураховуючи викладене представник ОСОБА_2 - адвокат Милаш Г.М. звернулася до суду з позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про визнання права власності на земельну ділянку (земельний пай) у порядку спадкування за заповітом та визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не визнає, оскільки вважає їх такими, що порушують його права та не відповідають дійсності. Зазначає, що спірну земельну ділянку площею 2,4935 га, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЧР-9-24-35 належала ОСОБА_3 , остання 06.11.2012 заповіла ОСОБА_2 .

Заповіт на ім`я ОСОБА_1 був складений пізніше, коли ОСОБА_3 було вже 86 років, тому у ОСОБА_2 наявні сумніви щодо усвідомлення нею значення своїх дій та у її вільному волевиявленні.

З огляду на вказане ОСОБА_2 просить:

1. визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.10.2016, зареєстрований в реєстрі за № 241, посвідчений секретарем виконкому Черепинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Катерушою Н.Д.

2. визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,4935 га кадастровий номер № :14:001:0092 (архівний кадастровий № :00:00:35), яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЧР-9-24-35 належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи вказане ухвалою суду від 24.12.2021 у справі № 699/939/21 замінено статус ОСОБА_2 на третю особу з самостійними вимогами щодо предмета спору та прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про визнання права власності на земельну ділянку (земельний пай) у порядку спадкування за заповітом та визнання заповіту недійсним до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом

Судові справи № 699/939/21 (провадження № 2/699/498/21) та № 699/1163/21 (провадження № 2/699/581/21) об`єднані в одне судове провадження.

Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Проте в матеріалах справи міститься заява її представника - адвоката Перебийніс С.В. про проведення розгляду справи без участі сторони позивача за первісним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала. Крім того подала до суду відзив на позов ОСОБА_2 , відповідно до якого позовні вимоги не визнає, оскільки ОСОБА_1 жодних прав ОСОБА_2 не порушувала.

Представник Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився. Раніше звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд даної справи без участі представника сільської ради. Пояснень щодо позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до суду надано не було.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Його представник - ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про підтримання позову ОСОБА_2 та проведення судового засідання у справі без її участі та без участі ОСОБА_2 . Останній позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, його представник адвокат Милаш Г.А. позицію клієнта підтримала, що вбачається з відзиву на позов.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду у відсутність учасників.

На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Зі свідоцтва про смерть від 15.05.2018 серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 06.11.2012, відповідно до якого заповіла належну їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР-9-24-35 земельну ділянку площею 2,4935 га, розташовану на території Черепинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, на користь третьої особи ОСОБА_2 (а.с. 89, 91).

Згідно зі змістом позову третьої особи за користування вказаною земельною ділянкою ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 кошти в розмірі 12000,00 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_3 від 06.11.2012, посвідченою приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області Митрофановою Л.П. (а.с. 97).

Крім того 06.11.2012 вказаним нотаріусом посвідчено довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_5 бути її представниками з повноваженнями та правами згідно з довіреністю (а.с. 98, 99).

У подальшому 27.10.2016 ОСОБА_3 змінила своє заповітне розпорядження та заповіла на користь ОСОБА_1 все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право (а.с. 7, 8).

Позивач ОСОБА_1 звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса. У постанові приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Митрофанової Л.П. від 25.08.2021 зазначено, що позивач ОСОБА_1 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 прийняла, але видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку нотаріус не може, тому що правовстановлюючий документ відсутній (а.с. 9).

З довідки приватного нотаріуса від 25.08.2021 № 232/02-31 вбачається, що крім ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса ще подав ОСОБА_2 (а.с. 10).

Водночас постановою приватного нотаріуса від 23.11.2021 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку оскільки є заповіт на все майно ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 від 27.10.2016 (а.с. 87).

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2,4935 га, розташовану на території Черепинської сільської ради, кадастровий номер :00:00:35 підтверджувалося державним актом на право приватної власності на землю серії ЧР-9-24-35 від 24.04.2001 (а.с. 11).

Разом з тим, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 26.08.2021 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЧР-9-24-35 від 24.04.2001 ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 2,4935 га, розташована на території Черепинської сільської ради, кадастровий номер :14:001:0092 (а.с. 12-14). Тобто кадастровий номер земельної ділянки було змінено. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на 27.08.2021 становила 56763,29 грн. (а.с. 15).

Оригінал даного державного акта втрачено, про що позивачем розміщено оголошення у газеті «Надросся» від 27.09.2018 № 39 (а.с. 16). Разом з тим, ОСОБА_2 звертає увагу, що у газеті «Надросся» від 04.10.2018 № 40 було розміщено оголошення про визнання недійсним раніше розміщеного оголошення (а.с. 101). Однак позивач не зазначає жодних відомостей щодо розміщення саме нею другого оголошення. Крім того, з матеріалів справи неможливо встановити хто саме, на якій підставі та з якою метою розмістив оголошення про визнання першого оголошення недійсним. Оскільки автора оголошення встановити не надається можливим, суд не бере до уваги вищевказане оголошення, розміщене у газеті «Надросся» від 04.10.2018 № 40.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд вважає загальновідомим той факт, що Черепинська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області після об`єднання територіальних громад увійшла до складу Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

Вирішуючи питання щодо задоволення заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Положеннями ст.ст. 1233, 1234 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно зі ст. 1251 ЦК України (у тому числі в редакції станом на дату складення оскаржуваного заповіту) якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Положеннями ст. 1254 ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

ОСОБА_2 ставить питання про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , складеного 27.10.2016 на користь ОСОБА_1 , оскільки на той час спадкодавиці було 86 років, тому у нього наявні сумніви в усвідомленні ОСОБА_3 своїх дій та вільному волевиявленні.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до положень ЦПК України, зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Водночас, згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що при посвідченні заповіту від 27.10.2016 були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженою на це особою.

При цьому ОСОБА_2 з клопотанням про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи щодо стану ОСОБА_3 саме на момент вчинення правочину (складення заповіту від 27.10.2016) до суду не звертався, жодних доказів, які характеризують внутрішній, психічний стан спадкодавця в момент вчинення правочину, суду також надано не було.

З урахуванням наведеного не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що через похилий вік ОСОБА_3 могла не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З огляду на вказане позовні вимоги третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та, як наслідок, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спірну земельну ділянку, - задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав.

Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні було встановлено, що державний нотаріус визнав факт прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини у встановленому порядку, проте відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину виключно з підстави відсутності правовстановлюючого документа на спірне майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем доведено, що вона відповідно до приписів чинного законодавства вступила у спадщину після смерті ОСОБА_3 , якій на праві власності належала спірна земельна ділянка, однак через відсутність правовстановлюючого документа визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе лише у судовому порядку.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 1216-1218, 1233-1236, 1254 ст. ст. 10, 81, 247, 264-268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4935 га, кадастровий номер :14:001:0092, яка розташована в адміністративних межах Селищенської сільської ради Звенигородського (раніше Черепинської сільської ради Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про визнання права власності на земельну ділянку (земельний пай) у порядку спадкування за заповітом та визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач за первісним позовом/ відповідач за позовом третьої особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання: с. Черепин, Звенигородський район, Черкаська область, інші дані суду не відомі.

Відповідач за первісним позовом/ третя особа без самостійних вимог за позовом третьої особи: Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, ; місцезнаходження: вул. Центральна, 17, с. Селище, Звенигородський район, Черкаська область, 19443, інші дані суду не відомі.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 ; зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Повний текст рішення складено 25.02.2022.

СуддяЛітвінова Г.М.