Номер провадження: 22-ц/813/2851/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2022 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - Гірняк Л.А.,

Суддів - Комлевої О.С., Сегеди C.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 березня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі: АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1

-про стягнення заборгованості, -

встановила:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

01 жовтня 2018 року до суду звернувся АТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 38 838 грн. 35 коп. (а.с.3-5).

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № №б/н від 30.09.2009 року. При підписанні анкети-заяви від 30.09.2009 р. підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком єдиний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт, зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, у розмірі 8 000 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав - відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив умови кредитного договору, а тому станом на 10 вересня 2018 року має заборгованість - 38 838 грн. 35коп., з яких:

-5 547 грн.86 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

-13 485 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками на користування кредитом;

-17 479 грн. 38 коп. - пеня;

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-1 825 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова).

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 червня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму боргу за договором №б/н від 30.09.2009 року у розмірі 38 838 грн. 35 коп. та судовий збір у сумі 1 726 грн. (а.с.57).

17.07.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.62-65).

Ухвалою Приморського районного суду від 11.11.2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено (а.с.81).

17.08.2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник зазначив, що банком пропущено строк позовної давності; посилався на те, що Витяг з Тарифів обслуговування карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, складеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Вважає, що з наданого Банком розрахунку неможливо встановити, чи відповідає дійсності сума нарахованих Банком відсотків. (а.с.142-150).

01.12.2020 року до Приморського районного суду м.Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків давності (а.с. 154-155).

23.12.2020 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив (а.с.166-174; 184-192).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16 березня 2021 року у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено (а.с.225-226).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відмовляючи в задоволені позову в частині вимог про стягнення кредиту у розмірі 5 547 грн. 86 коп., суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності сплив у липні 2016 року.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про закінчення строку позовної давності. Також АТ КБ «Приватбанк» не погоджується з висновком суду про відсутність домовленості сторін про сплату процентів з огляду підписання відповідачем довідки про умови кредитування, в якій зазначена базова процентна ставка 2,5 % на місяць. Проте суд першої інстанції не дав оцінки наданим доказам. Також суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Більш того, безпідставно відмовив у стягненні штрафів.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , 30.09.2009 року підписав Заяву №б/н (а.с. 13-13 об.).

В анкеті-заяві зазначені персональні дані відповідача, зокрема його прізвище, дата народження, ідентифікаційний номер, реквізити паспорту, адреса місце проживання, сімейний стан, соціальний статус, розмір місячної заробітної плати, наявність кредитів у банках, наявність нерухомості, дата та підпис. Разом з тим у анкеті-заяві зазначена базова відсоткова ставка - 2,5 %.

Також матеріали справи містять довідку про умови кредитування №126838626, підписану відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості (а.с. 14).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відмовляючи в задоволені позову в частині вимог про стягнення кредиту у розмірі 5 547 грн. 86 коп., суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності сплив у липні 2016 року.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. (п. 1 та 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача заборгованість за 38 838 грн. 35коп., з яких:

-5 547 грн.86 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

-13 485 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками на користування кредитом;

-17 479 грн. 38 коп. - пеня;

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-1 825 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова).

Щодо стягнення процентів за кредитним договором

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що сторонами при укладенні Кредитного договору досягнути усі істотні умови договору. До суду першої інстанції була надана Довідка про умови кредитування №126838626, підписана відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості тощо. В кінці довідки зазначено: «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна GOLD» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а)» (а.с.14).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками, пені та штрафу у розмірі 33 290 грн. 49 коп. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на довідку про умови кредитування, підписану відповідачем.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що районний суд неповно дослідив обставини справи в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Районний суд, вказуючи на те, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умов розумів відповідач ОСОБА_1 ознайомився і погодилась з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а тому дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, які передбачені цими Умовами. Однак, такий висновок судів є помилковим, оскільки надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», підписана відповідачем, містить базову відсоткову ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, що є складовою кредитного договору (а.с.14).

Суд першої інстанції всупереч положенням ст. 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, районний суд ухвалив рішення з порушенням норм, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), а тому судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що сторонами при укладенні Кредитного договору досягнути усі істотні умови договору. До суду першої інстанції була надана Довідка про умови кредитування №126838626, підписана відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості тощо. В кінці довідки зазначено: «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна GOLD» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а)» (а.с.14).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками, пені та штрафу у розмірі 33 290 грн. 49 коп. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на довідку про умови кредитування, підписану відповідачем.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що районний суд неповно дослідив обставини справи в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Районний суд, вказуючи на те, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умов розумів відповідач ОСОБА_1 ознайомився і погодилась з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а тому дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, які передбачені цими Умовами. Однак, такий висновок судів є помилковим, оскільки надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», підписана відповідачем, містить базову відсоткову ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, що є складовою кредитного договору (а.с.14).

Суд першої інстанції всупереч положенням ст. 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, районний суд ухвалив рішення з порушенням норм, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), а тому судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо застосування строку позовної давності

АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі посилається на те, що Банком не пропущений строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України переривається вчиненням особи дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З рахунку заборгованості за договором №б/н від 30.09.2009 року, наданої представником АТ КБ «Приватбанк» до суду першої інстанції вбачається, що 30.07.2018 року ОСОБА_1 здійснив поповнення карти готівкою в сумі 7 500 грн., який став останнім платежем на карту (а.с.12), а позивач АТ КБ «Приватбанк» до суду звернувся 01.10.2018 року (а.с.3).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку чітко вбачається, що відповідач протягом 2015-2018 р.р. здійснював часткове погашення заборгованості зокрема: 30.07.2018 р. відповідачем здійснено поповнення готівкою в сумі 7 500 грн., 18.11.2016 р., 26.12.2016 р. здійснено поповнення картки.

Отже, помилковим є висновок суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду, враховуючи те, що договір не припинений і останнє погашення відповідачем відбулося 30.07.2018 р., що є перериванням строку позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України, і саме з цієї дати перебіг позовної давності за вимогами про стягнення тіла кредиту, відсотків за користування, комісії, починається заново. Банк звернувся до суду з позовом у 2018 році, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив умови договору, допустив порушення строків повернення кредиту, тому має його повернути. Враховуючи, що кредитний договір є дійсним та діючим, відповідач не спростував факт неповернення кредитних коштів та несплату процентів за користування кредитом, то законним є вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності.

Суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволені вимог щодо стягнення заборгованості у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки не повно, не всебічно та не об`єктивно дослідив всі обставини справи, не надав належної оцінки доказам по справі, не врахував, що мало місце переривання перебігу позовної давності не взявши до уваги здійснені платежі 18.11.2016 р., 26.12.2016 р. та 30.07.2018 р.

Таким чином, Банк звернувся до суду з позовом в межах трирічного строку позовної давності.

Щодо стягнення тіла кредиту:

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5 547 грн.86 коп.

Відсутність заборгованості за тілом кредиту чи її наявність у іншому розмірі відповідач суду не довів.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 547 грн.86 коп.

Щодо стягнення пені

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно положення ч.ч.1,2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Враховуючи, що відповідно Довідки про умови кредитування, сторони узгодили пеню в розмірі 1% від заборгованості але не менше 50 грн. в місяць нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або процентів 5 та більше днів (а.с.14), то вимоги про стягненню пені підлягає задоволенню.

Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 30.09.2009 р. сума заборгованості становить17 479,38 грн. за період з 01.11.2015 р. по 10.09.2018 р. (а.с.10-12).

Враховуючи, що сума боргу становить 5 547 грн. 86 коп. та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, судова колегія вважає можливим зменшити розмір неустойки до суми розміру заборгованості за кредитом, оскільки він значно перевищує розмір збитків.

Щодо штрафних санкцій

Вимоги апелянта, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості з штрафів, а саме: 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1 825, 64 грн. - штрафу (процентна складова), судовою колегією відхиляються, оскільки в Довідці про умови кредитування вони не передбачені (а.с.14), а тому в цій частині не можуть бути задоволені.

Посилання апелянта на п.2.1.1.7.6 Договору не є складовою кредитних зобов`язань.

Судовий збір

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені позивачем документально підтверджуються матеріалами справи: за подачу позовної заяви в розмірі 1 762 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, присудженню з відповідача на користь АТ «Приватбанк» підлягає судовий збір в сумі 2 787 грн. 92 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 березня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором: тіло кредиту - 5 547 грн. 86 коп.; відсотки за користуванням кредитом - 13 485 грн. 47 коп.; нарахування пені - 5 547 грн. 86 коп., а всього: 24 581грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня) 19 коп. (дев`ятнадцять копійок).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 2 787 грн. 92 коп. (дві тисячі сімсот вісімдесят сім гривень) 92 коп.(дев`яносто дві копійки).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда