Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5186/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №279/5186/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що 26.07.2003 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.06.2005 шлюб між сторонами було розірвано. Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину не несе. Зазначала, що згідно договору про підготовку фахівця від 01.09.2021 ОСОБА_3 проходить навчання в Національному університеті харчових технологій міста Києва. Оплата за перший семестр становить 12500,00 грн, про що свідчить квитанція банку. Також нею був придбаний ноутбук для дочки в цілях навчання та розвитку здібностей дитини, що підтверджується чеком магазину. Повна ціна ноутбука становить 20846,00 грн. Також було витрачено 8050,00 грн на стоматологічні послуги, у зв`язку з тим, що в дитини хворі зуби, що підтверджується касовими чеками. Загальна сума витрат складає 41146,00 грн. Таким чином вважає, що з ОСОБА_2 повинна бути стягнута половина витрат в сумі 20573,00 грн. З підстав, передбачених ст.180, 183, 185 СК України просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 20573,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 10423,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання дитини, а саме на навчання та стоматологічні послуги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість додаткових витрат, передбачених ст.185 СК України. Зазначає, що лікування зубів є стоматологічними послугами, які потребує дитина, оскільки вказані послуги пов`язані із підтримкою стану здоров`я дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.06.2005 року у справі №2-1632/2005. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 28.04.2004 року.

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклала договір №016-Ф/д21Б про надання освітньої послуги між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою. Предметом даного договору є надання освітньої послуги , а саме здобуття вищої освіти ОСОБА_3 з спеціалізації 072 фінанси, банківська справа та страхування. Форма навчання денна, ступінь вищої освіти бакалавр, строк навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 98000 гривень. За перший календарний рік навчання, вартість освітньої послуги становить 24500,00 грн, попередня оплата за навчальний семестр 12250,00 грн.

Згідно квитанції №33974141 від 17.08.2021 ОСОБА_1 внесла на виконання умов договору кошти в сумі 12250,00 грн.

Відмовляючи у стягненні додаткових витрат на дитину у зв`язку із навчанням, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на навчання не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України. А витрати за послуги стоматолога належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що половина вартості навчання у зазначеному навчальному закладі та половина вартості витрат на лікування у стоматолога мають бути сплачені відповідачем як додаткові витрати на утримання доньки.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15.

Доводи апеляційної скарги про те, що навчання дитини за майбутньою професією та розвиток здібностей дитини в цьому напрямку і є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів

Встановивши, що навчання ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно статті 185 СК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині та відмову у задоволенні позову.

Також судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин вірно враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 569/6838/15-ц.

Щодо витрат на стоматологічні послуги, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Із долучених до матеріалів справи квитанцій про оплату стоматологічних послуг не можливо встановити хто оплачував такі послуги та кому вони надавалися. Крім того, із вказаних квитанцій вбачається надання таких послуг як: професійна чистка зубів (двічі), купівля зубної пасти, тощо.

До особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що профілактичне лікування у стоматологічній клініці не є тими особливими обставинами, які вимагають додаткових матеріальних витрат.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді