Справа № 175/4073/21
Провадження № 2/175/1209/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.,

при секретарі судового засідання Кучеренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною сестрою його дружини ОСОБА_4 . Мати малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - вихованням дитини ніколи не займалася, вела аморальний спосіб життя. До 10 серпня 2021 року за малолітньою дбав її батько - ОСОБА_6 , однак він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. З цього період часу малолітня ОСОБА_2 проживає у його родині, він повністю займається її утриманням та вихованням, оскільки мати донькою не опікується, змінила декілька співмешканців, веде аморальний спосіб життя. Він як особа, яка опікується малолітньою ОСОБА_2 звертається з позовом про позбавлення батьківських прав. У позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 повідомляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надає згоду на позбавлення її батьківських прав, просить суд розглядати справу за її відсутності.

Представник 3-ї особи Органу опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області - Божко З.О. надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Підтримує у повному обсязі висновок Обухівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав матері - ОСОБА_3 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2 .

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Окрім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Разом із цим, відповідно до ч 3. ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого 27 листопада 2012 року Виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , про що також зазначено у свідоцтві про народження.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , з якою позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, позивач ОСОБА_1 , як особа, з якою проживає дитина і знаходиться на його утриманні, на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України звертається до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав.

З моменту народження дитини відповідачка ОСОБА_3 вела антисоціальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, йшла з дому на декілька днів, вихованням дочки ОСОБА_2 не займалась і не займається до теперішнього часу.

Вихованням дитини займався батько дитини ОСОБА_6 , який проживав однією сім`єю з відповідачкою ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за зазначеною адресою.

Зазначені вище обставини невиконання відповідачкою обов`язків по вихованню дитини підтверджуються висновком Обухівської селищної ради №131 від 26 січня 2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав матері - ОСОБА_3 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_2 виданим 12 серпня 2021 року Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Після смерті ОСОБА_6 відповідачка ОСОБА_3 продовжує зловживати спиртними напоями, ніде не працює, постійно міняє співмешканців, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, вихованням дитини не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не цікавиться її життям та здоров`ям, не дбає про її розвиток та становлення.

Зазначені обставини підтверджуються характеристикою на ОСОБА_3 , виданою квартальним комітетом № 7 Обухівської селищної ради.

З викладених обставин, з середини серпня 2021 року дитина ОСОБА_2 постійно проживає з ОСОБА_1 та його сім`єю, що складається з: дружини ОСОБА_4 , та спільних дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також матері ОСОБА_1 , яка є тіткою малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_7 .

3 серпня 2021 року дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю знаходиться на утриманні ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою квартального комітету Обухівської селищної ради від 27 вересня 2021 року.

ОСОБА_2 навчається в третьому класі Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, за місцем навчання характеризується як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця.

Проживаючи з ОСОБА_1 і його сім`єю ОСОБА_2 має окрему кімнату, обладнану усім необхідним для навчання і відпочинку, ОСОБА_1 повністю піклується про дитину, відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини.

ОСОБА_1 проходить службу управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області на посаді поліцейського взводу №1 роти з обслуговування водних об`єктів управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується довідкою Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 30.08.2021 року.

Відповідачка ОСОБА_3 заявою, посвідченою приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М.М. 01 вересня 2021 року, відмовилась від утримання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дала згоду на позбавлення її батьківських прав, чим підтвердила своє небажання займатися вихованням дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи те, що малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю позбавлена батьківського піклування, проживає з ОСОБА_1 та його сім`єю, знаходиться на його утриманні, останній займається її вихованням, ОСОБА_1 бажає стати опікуном дитини після позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральнсї Асамблеї ООН від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У зв`язку з цим зазначений орган залучений до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

Так, 14 лютого 2022 року за вх. №1896/22-Вх. до суду надано Висновок Обухівської селищної ради як Органу опіки та піклування №131 від 26 січня 2022 року, згідно з яким Орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав мати - ОСОБА_3 , 1982 р.н. стосовно її малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, у відповідності з вимогами ст.164 Сімейного Кодексу України вищевикладені обставини є підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, а відтак позов підлягає задоволенню.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 165 СК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 44, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 121, 128, 133, 141, 142, 177, 209, 223, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,- задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб, платників податків - НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий 05 грудня 2002 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб, платників податків - НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий 05 грудня 2002 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб, платників податків - НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 , виданий 18 вересня 2001 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко