Справа № 447/1/21 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/3188/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта адвоката Маліцького Д.В. та представника відповідача адвоката Дмитрович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2021 року, ухвалене в складі головуючого - судді Бачуна О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

в січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути на його користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 23 000 доларів США. В обґрунтування позову покликався на те, що він працював водієм вантажного автомобіля Вольво НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 в малому приватному підприємстві "Трейд" в період з 01.02.2010 року по 23.01.2020 року, що підтверджується записами у трудовій книжці. Зазначений транспортний засіб було затримано на території країни Італія в 2019 році. На вимогу відповідача, він зобов`язався відшкодувати кошти, якщо даний транспортний засіб не буде повернуто підприємству. Цей факт підтверджується розпискою від 12.04.2019 року, згідно з якою ним було сплачено кошти в сумі 11 500 євро. Ці кошти було отримано директором фірми МПП "Трейд", що підтверджується розпискою, у відповідності до якої ним було сплачено кошти в сумі 7 000 доларів США і 2750 євро. Загальна сума сплати за автомобіль (тягач) та причіп до нього вказана у розписці становила 40 000 доларів США. Станом на день звернення до суду, ним в загальному сплачено 23 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 28.10.2019 року. Зазначений транспортний засіб було повернуто відповідачу, проте останній відмовляється повернути сплачені йому кошти в сумі 23 000 доларів США. У зв`язку з наведеними підставами позивач був змушений звернутись в суд із вказаним позовом. 27.01.2020 року позивач звертався з позовом до МКП «Трейд» про повернення вказаних коштів і прийнятим рішенням було встановлено, що такі передавалися відповідачу, як директору, однак в касу підприємства внесені не були.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів, відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Маліцький Дмитро Вікторович оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом правильно встановлено факт передачі позивачем - відповідачу грошових коштів в загальній сумі 23 000 доларів США. Проте вважає, що судом неправильно встановлено правові підстави передачі таких грошових коштів. Зокрема, оскаржуваним рішенням невірно встановлено фактичні обставини справи, що кошти оплачені позивачем - відповідачу як компенсація збитків МПП «Трейд», внаслідок вчинення позивачем незаконних дій на території Італії. Так, при вирішенні цивільної справи № 447/1/21, судом першої інстанції витребовувалось іншу справу, а саме цивільну справу № 447/316/20. Рішенням у вказаній справі встановлено, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 - директору фірми МПП "Трейд" кошти в сумі 11 500 євро. Ці кошти сплачено за автомобіль марки «Вольво», що був затриманий поліцією Італії. Якщо автомобіль не буде повернуто, ОСОБА_1 зобов`язується сплатити повну вартість тягача і причіпа (40 000 доларів США).

Однак, станом на момент звернення позивача з позовом до суду автомобіль марки «Вольво» повернуто фірмі МПП "Трейд". В матеріалах справи №447/316/20 відсутні будь-які докази завдання МПП «Трейд» матеріальної шкоди вище вказаними діями позивача.

Так, підставою для відмови у задоволенні позову у цивільній справі №447/316/20 був той факт, що позов пред`явлено до юридичної особи - МПП «Трейд», а вище вказані грошові кошти були передані ОСОБА_2 , як фізичній особі, та не внесені в касу підприємства МПП "Трейд", або будь-яким іншим способом передані у власність юридичної особи.

Окрім цього, судом при ухваленні оскаржуваного рішення, з посиланням на те, що кошти оплачені позивачем відповідачу внаслідок вчинення ним незаконних дій на території Італії, що призвело до спричинення збитків МПП «Трейд» не наведено причинно-наслідкового зв`язку, згідно з яким фізична особа ОСОБА_2 несе зобов`язання, або фінансові витрати, які стосуються МПП «Трейд».

На думку апелянта, відповідач безпідставно набув належні позивачу грошові кошти в загальній сумі 23 000 доларів США.

Просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2021 року та постановити нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 видав ОСОБА_2 (директору фірми МПП Трейд) розписку, за якою сплатив цього ж дня кошти в сумі 11 500 євро. Ці кошти сплачено ОСОБА_1 за а/м Вольво ВС 2289 ВМ / НОМЕР_2 , що був затриманий поліцією Італії і на той час знаходився в Італії. Якщо автомобіль не буде повернений, ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити повну вартість тягача і причіпа (загальна сума 40 000 доларів).

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 видав ОСОБА_2 (директору фірми МПП Трейд) розписку, за якою сплатив останньому кошти в сумі 7 000 доларів і 2 750 євро (Сума в еквіваленті до долара складає 10 050 доларів). Ці кошти сплачено ОСОБА_1 за а/м Вольво ВС 2289 ВМ / НОМЕР_2 , що був затриманий поліцією Італії і на той час знаходився в Італії. Також за цією розпискою ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити повну вартість тягача і причіпа (загальна сума 40 000 доларів).

На 28 жовтня 2019 року загальна сума сплачених позивачем відповідачу коштів по двох розписках складала 23 000 доларів.

Відповідно до постанови про накладення арешту у кримінальних справах/ вилучення речових доказів № 523/2019 Прокуратури Італійської Республіки суду Парми, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у слідчому ізоляторі Парми в очікуванні слухання справи за такі злочини: А) злочин передбачений ст. 110 Кримінального кодексу 291 bis, 291 тер, пункти 1 і 2, букви а) і с) ДПР № 43/1973 - здійснено та розкрито в Пармі 31.01.2019-01.02.2019; В) злочин, передбачений ст. 110, 322 , пункт 2 Кримінально кодексу - здійснено та розкрито в Пармі 31.01.2019року-01.02.2019; С) злочин, передбачений ст. 110 Кримінального кодексу 4 Закон 110/1975 - здійснено та розкрито в Пармі 31.01.2019-01.02.2019.

В постанові також вказано, що вантажівка з напівпричепом марка VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрована в компанії МПП «ТРЕЙД» і напівпричіп Kogel, номерний знак НОМЕР_2 - використовується ОСОБА_1 , вважається предметом злочину і на них накладено арешт.

З копії рішення суду Парми № 42/2019, №523/2019, кримінальний відділ, від 25.11.2019 вбачається, що 01.02.2019 року співробітники Поліцейського управління Парми виявили в середині автомобіля марка VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , і напівпричіпа Kogel, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , 3 870 пачок сигарет, однак враховуючи статтю 324 кримінально-процесуального кодексу, "суд скасував наказ про запобіжний арешт, виданий Судом Парми, 23.09.2019, та видав постанову про звільнення та повернення транспортних засобів компанії Трейд".

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до МПП « Трейд», третя особа ОСОБА_2 про витребування коштів відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову у справі, яка переглядається, суд першої інстанції виходив з того, що передані позивачем відповідачу грошові кошти не є безпідставно набутими, адже такі було сплачено у зв`язку із вчиненням позивачем незаконних дій на території Італії, що призвели до спричинення збитків юридичній особі - власнику арештованого автомобіля. Доказів, що передані кошти мають бути повернуті позивачу у разі повернення арештованого автомобіля, ним до суду першої інстанції не представлено.

Проте з такими висновками погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) зроблено висновок, що «положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали».

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 447/316/20 встановлено, що кошти згідно із розписками від 12 квітня 2019 року та 28 жовтня 2019 року в загальній сумі 23 000 доларів, передані ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не як посадовій особі - директору фірми МПП «Трейд», з метою їх покласти на рахунок цієї фірми, а як фізичній особі, оскільки ОСОБА_1 не перебував з МПП «Трейд» ні в договірних, ні в зобов`язальних відносинах. Під час розгляду цієї справи також встановлено, що а/м Вольво ВС 2289 ВМ / НОМЕР_2 звільнено з під арешту та повернуто компанії «Трейд».

Встановивши, що МПП «Трейд» та ОСОБА_2 не є потерпілими від злочину, вчиненого позивачем на території Італії, а також, що арештований транспортний засіб, належний МПП «Трейд», повернуто останньому, у зв`язку із чим відпала правова підстава утримання ОСОБА_2 переданих йому позивачем грошових коштів, згідно із розписками, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Сума коштів, переданих згідно розписок, відповідачем не заперечується.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що оскільки висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, то таке слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то понесені витрати на судовий збір, пов`язані з розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: село Крупське Миколаївського району Львівської області; РНОКПП НОМЕР_4 ) кошти в сумі 23 000 (двадцять три тисячі) доларів США, та 6 490 грн 00 коп. (шість тисяч чотириста дев`яносто грн 00 коп.) судового збору, сплаченого за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_3 ) в дохід держави 8 487 грн 00 коп. (вісім тисяч чотириста вісімдесят сім грн 00 коп.) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко А.В. Ніткевич