09.03.2022 Справа № 331/3872/20
Провадження № 2/331/60/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Федорової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

В уточненому позові вказує, що 24.12.2019 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 21 448 доларів США, що станом на грудень 2019 року становило 501883,20 грн, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться у позивача. Розписка була написана та підписана власноручно ОСОБА_2 .

Гроші позичались на 12 місяців від дати підписання розписки під 1 процент в місяць, який мав сплачуватися до 15 числа кожного місяця.

Така умова не є порушенням вимог діючого законодавства України, а передбачена статтею 1048 Цивільного кодексу України - позикодавець також має право отримати від позичальника проценти від суми позики, розмір яких встановлюється договором.

Умови розписки ОСОБА_2 влаштовували в повному обсязі. Жодного місяця позивачка не отримувала гроші у сумі 1 процент від розміру позики до 15 числа від основної суми позики. В грудні 2020 року закінчився строк повернення основної суми за договором позики, яка становила 21 448 доларів США.

В порушення умов укладеного між сторонами договору позики відповідач у добровільному порядку борг не повернула.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь позивачки за договором позики від 24.12.2019 року має бути стягнуто 21448 доларів США основного боргу та відсотки за користування чужими коштами за період з 25.12.2019 року по 22.02.2022 року у розмірі 2573 долари США, а всього 24021 (двадцять чотири тисячі двадцять один) долари США.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання по справі на 10 годину 00 хвилин 22 березня 2021 року у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи з порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Призначено підготовче судове засідання по справі на 14 годину 00 хвилин 30 квітня 2021 року у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2021 року справу призначено до слухання на 05.07.2021 року на 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила суду, що згідно з інформаційною довідкою від 27.08.2021 р. № 300369425 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 було придбано у часткову власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу, серія та номер 535 виданий 27.08.2021 р. видавник ОСОБА_3 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу.) Вважає, що придбання відповідачкою об`єкту нерухомості при наявності в неї непогашеного боргу свідчить про навмисне небажання ОСОБА_2 виконувати зобов`язання за договором позики від 24.12.2019 р.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Надали суду письмовий відзив, в якому зазначено, що відповідачка приблизно у 2014 році дійсно брала у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі еквівалентній 5000 доларів США під розписку. Вказані грошові кошти вона поступово віддавала позивачці, що підтверджується розписками. Під час розрахування з ОСОБА_1 , остання постійно перераховувала суму боргу, у зв`язку із тим, що курс долара по відношенню до гривні у 2014 році значно виріс. 24.12.2019 року позивачка у черговий раз повідомила про перерахування суми заборгованості, яка склала 2144 долари США. Того ж дня, ОСОБА_1 запропонувала замість першої розписки 2014 року, написати нову розписку саме на суму 2144 долари США строком на 1 рік під 1 процент у місяць. Вона погодилась та написала розписку, яку передала позивачці. Сума в розписці вказана невірно, оскільки вона писала розписку на суму 2144 доларів США, а в ній вказано 21448 доларів США. ОСОБА_1 суму, яка вказана в розписці, а саме 21448 доларів США їй не передавала. У зв`язку із тим, що вона писала розписку ОСОБА_1 на іншу суму, вона вважає, що цифру 8 хтось дописав.

В судове засідання призначене на 09.03.2022 р. відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується її особистим підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, неявка учасників справи в силу ст. 223 ЦПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні вивчено та оголошено розписку від 24.12.2019 р. в якій зазначено: «Я, ОСОБА_2 отримала в борг 21448 доларів на 12 місяців під 1% на місяць. Процент сплачується до 15 числа кожного місяця. Зобов`язуюсь повернути ОСОБА_1 »

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За клопотанням відповідача 05.07.2021 р. судом була призначена судово-почеркознавча експертиза. Матеріалам цивільної справи були направлені до Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення судової експертизи були поставлені наступні питання:

1. «-чи виконано рукописний текст розписки від 24.12.2019 року ОСОБА_2 ?»;

2. «-чи виконано саме текст «21448» ОСОБА_2 ?»;

3. «-чи виконано саме цифру «8» у фрагменті тексту «21448» ОСОБА_2 ?».

Згідно висновку експертів Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №1326-21 від 17.02.2022 року зазначено по першому питання, що рукописний текст, який розміщений в розписці від 24.12.20219 року виконаний самою ОСОБА_2 .

По другому питанню експертами зазначено, що не виявилося можливим відповісти на питання чи виконано саме текст «21448» ОСОБА_2 , не виявилось можливим через малий об`єм графічної інформації, який міститься в досліджуваному тексті.ї

По третьому питанню експертами зазначено, що відповісти на питання «чи виконано саме цифру «8» у фрагменті тексту «21 448» ОСОБА_2 не виявилось можливим через малий об`єм графічної інформації, який міститься в досліджуваному тексті.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Аналіз змісту розписки від 24.12.2019 р. свідчить про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів на суму 21448 дол. США, які відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась повернути в строк до 24.12.2020 р. зі сплатою 1% від суми боргу на місяць.

В порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання з повернення позики не виконала.

Станом на 22.02.2022 року заборгованість відповідачки перед ОСОБА_1 за договором позики з урахуванням відсотків становить 24021 (двадцять чотири тисячі двадцять один) долар США.

Згідно з ч.-ч. 1, 3 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачка ОСОБА_2 не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вона писала розписку ОСОБА_1 на іншу суму, а цифра 8 в розписці була дописана пізніше, а, тому, суд розцінює це твердження як голослівне.

Навпаки, призначена судом експертиза встановила, що рукописний текст, який розміщений в розписці від 24.12.20219 року виконаний самою ОСОБА_2 .

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики, що підтверджується наданою позивачем розпискою, умови яких відповідачка не виконала, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення боргу та процентів.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного суду, викладені у постанові від 16.01.2019 у справі 373/2054/16-ц, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Враховуючи вищевикладене, позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору у розмірі 7605,37 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 суму основного боргу за договором позики від 24.12.2019 року у розмірі 21448 доларів США та відотки за користування чужими коштами за період з 25.12.2019 року по 25.12.2020 року у розмірі 2573 долари США, а всього 24021 (двадцять чотири тисячі двадцять один) долар США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 7605 (сім тисяч шістсот п`ять) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко