гСправа № 358/1190/21 Провадження № 2/358/268/22
02 березня 2022 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 06 квітня 2021 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №251455260 від 06.04.2021 року. В даній квартирі зареєстрована відповідачка, яка без поважних причин за місцем реєстрації не проживає більше двох років, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, тому це є перешкодою для реалізації нею (позивачкою) права користування і розпорядження своїм майном.
Посилаючись на положення ст.ст. 15, 386, 391, 405 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги.
Представник позивачки ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування квартири, зареєстрованого 06 квітня 2021 року в реєстрі за №615 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Дошкою Л.А. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251455260 від 06 квітня 2021 року (а.с. 7-8).
Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі позивачки, що підтверджується довідкою КП Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» за № 2224 від 05.10.2021 року (а.с. 15).
Актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 05 вересня 2020 року, 05 жовтня 2021 року, складених комісією за участю депутатів Богуславської міської ради Київської області підтверджується, що згідно даних будинкової книги, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проте не проживає там з червня 2019 року (а.с. 13-14).
Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців.
В даній справі спір виник між позивачкою ОСОБА_1 як власником квартири та ОСОБА_2 , яка зареєстрована в квартирі позивачки, але там не проживає більше двох років.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася та не довела, що вона з поважних причин відсутня у спірному приміщенні, чи їй чинить позивачка перешкоди у користуванні житлом, чи була неправомірна поведінка позивачки. Таких фактів в судовому засіданні не встановлено.
Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не проживає в квартирі позивачки понад два роки, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а тому є законні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житлом.
В даному випадку рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачки з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст. ст. 15, 383, 391 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 , зі зняттям з реєстраційного обліку.
Судове рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації місця проживання, відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов