Справа № 204/1436/22
Провадження № 2-о/204/42/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

Заява передана мені, судді Самсоновій В.В., 22 лютого 2022 року цивільною канцелярією суду.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Отже, на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в порядку окремого провадження, мають законом визначене коло осіб.

В той же час, тлумачення поняття «родич», про яке йдеться у ч. 1 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України, законодавцем не надано.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зі статті 3 КПК України вбачається, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Крім цього, зі ст. 71 ЦПК України випливає, що фізична особа не має права відмовитися давати показання, крім показань щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, за аналогією закону слід брати до уваги вищевказане тлумачення «родичів».

При цьому, в своїй заяві заявник стверджує, що ОСОБА_2 є його дядею, проте всупереч ч. 1 ст. 317 ЦПК України не надає жодних відповідних документів, які б свідчили про родинні стосунки між заявником та померлим. В матеріалах заяви відсутні будь-які документи, з яких би вбачались родинні стосунки між заявником та померлою особою.

На підставі викладеного, заявником не доведено належність до кола осіб, які законом визначені, як родичі, та у відповідності до вимог ст. 317 ЦПК України, наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою.

Отже, в порушення вищевикладених вимог діючого законодавства, заявником не надано суду жодних документів у підтвердження родинних зв`язків з померлою особою, таким чином, не підтверджено його право на звернення до суду з даною заявою, що свідчить про наявність спору про право.

Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, вважаю необхідним відмовити заявникові у відкритті провадження у даній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в порядку ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 2, 10, 71, 258-261, 315, 317, 318, 352-355 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в порядку ч. 4 ст. 315 ЦПК України - відмовити.

Роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова