Постанова

Іменем України

14 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 644/5027/18

провадження № 61-3187св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Денисенко Ольга Вікторівна, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, у складі судді Сітало А. К., від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю., від 12 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - відділ ДВС), державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 16 та 17 березня 2006 року були укладені кредитні договори № 8529 cred та № DNH4KP23730025, відповідно.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2011 року у справі № 2-1108/11 стягнуто з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором

№ 8529 cred від 16 березня 2006 року у розмірі 73 706,53 грн, заборгованість за кредитним договором № DNH4KP23730025 від 17 березня 2006 року у розмірі 17 654,40 грн, судові витрати у розмірі 500 грн, а всього -

91 860,93 грн.

Під час виконання зазначеного рішення в межах виконавчого провадження № 49446766 було описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м, що належала на праві спільної сумісної власності позивачу та ОСОБА_3 .

За поданням державного виконавця 30 червня 2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова у справі № 644/2272/17 була встановлена (визначена), як 1/2, частка вказаної квартири, що належить на праві приватної власності позивачу.

06 вересня 2017 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2011 року у справі № 2-1108/11 скасоване. Проте, відділ ДВС продовжував здійснювати заходи щодо примусового виконання рішення суду в межах вищезазначеного виконавчого провадження.

21 вересня 2017 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а 17 січня 2018 року до ДП «СЕТАМ» був скерований пакет документів для вирішення питання щодо подальшої реалізації нерухомого майна, що належить позивачу, а також сформовано заявку на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника.

При цьому, під час формування заявки відділом ДВС не перевірено чинність рішення суду, на підставі якого відбувається стягнення, тоді як така інформація є загальнодоступною.

Внаслідок цих дій 26 березня 2018 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги, в результаті яких відбулася незаконна реалізація її майна на користь ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладене, позивач просила суд:

1) визнати недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 та складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , які відбулися 26 березня 2018 року;

2) визнати недійсним та скасувати протокол проведення електронних торгів № 323459 від 26 березня 2018 року із реалізації лоту № 268580;

3) визнати недійсним та скасувати акт про проведені електронні торги

від 05 квітня 2018 року, складений старшим державним виконавцем відділу ДВС Єпейкіною В. О. у зведеному виконавчому провадженні № 54788154, щодо реалізації лоту № 268580;

4) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів від 10 травня 2018 року за реєстраційним номером 494, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Н. А. переможцю торгів ОСОБА_2 ;

5) скасувати та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності № 26077787 на спірне майно за ОСОБА_2 .

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що скасування рішення суду, на підставі якого було розпочато одне з шести виконавчих проваджень, які входили до зведеного виконавчого провадження, з урахуванням суми заборгованості

ОСОБА_1 за іншими виконавчими провадженнями, не вплинуло на порушення прав та законних інтересів позивачки. Крім того, суди не встановили порушення порядку проведення прилюдних торгів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко О. В., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У лютому 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко О. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 січня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з районного суду.

У травні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування судами норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 640/6302/17-ц, у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 (пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Вказує на порушення судами норм процесуального права, що виявилось у не дослідженні зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389

ЦПК України).

Зазначає, що відділом ДВС були незаконно здійсненні заходи щодо примусової реалізації спірного майна в рамках зведеного виконавчого провадження, до складу якого входило виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 2-1108/11, яке на момент вчинення виконавчих дій було скасоване.

Звертає увагу, що у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у справі № 2-1108/11, після його скасування, замість винесення постанови про закінчення провадження було вчинено ряд незаконних процесуальних дій, а саме: призначено суб`єкта оціночної діяльності, сформовано пакет документів для вирішення питання щодо подальшої реалізації спірного майна, сформовано заявку на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника. При цьому, призначення суб`єкта оціночної діяльності відбулося до винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Вказує, що відділ ДВС, перед тим як розпочати процедуру реалізації арештованого майна через прилюдні торги, відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, не перевірив відповідність всіх документів вимогам чинного законодавства, зокрема не перевірив факт скасування рішення суду, на підставі якого відбувається стягнення.

Крім того, її не було повідомлено про проведення 26 березня 2018 року прилюдних торгів, а висновки судів попередніх інстанції щодо її обізнаності про відкрите виконавче провадження є помилковими, оскільки враховані судами докази не підтверджують змісту адресованого їй відділом ДВС поштового відправлення.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

04 червня 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без змін. Вказує, що позивач є боржником у зведеному виконавчому провадженні, а скасування судового рішення у справі № 2-1108/11 не призвело до порушення її праві законних інтересів під час реалізації спірного майна.

Відзив на касаційну скаргу, поданий 08 червня 2021 року, ДП «СЕТАМ» не може бути враховано касаційним судом, як такий, що поданий із пропуском строку встановленого ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2021 року. При цьому колегією суддів не встановлено підстав для поновлення строку на подання відзиву, як того просить заявник, оскільки відповідач, отримавши 19 травня 2021 року копію касаційної скарги, мав достатньо часу для направлення відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2011 року у справі № 2-1108/11 стягнуто з

ОСОБА_1 (після зміни прізвища - ОСОБА_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 8529 cred

від 16 березня 2006 року у розмірі 73 706,53 грн, заборгованість за кредитним договором № DNH4KP23730025 від 17 березня 2006 року у розмірі 17 654,40 грн, судові витрати в розмірі 500 грн, а всього -

91 860,93 грн.

На виконання вказаного рішення суду 19 вересня 2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист № 2-1108/11, на підставі якого 23 листопада 2015 року відділом ДВС було відкрито виконавче провадження № 49446766 з примусового виконання рішення цього ж суду від 29 серпня 2011 року у справі № 2-1108/11.

31 серпня 2016 року державним виконавцем у присутності двох понятих, представника стягувача АТ КБ «ПриватБанк» та боржника ОСОБА_1 складено акт опису та арешту майна, а саме: 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м. Описане майно залишено боржнику на відповідальне зберігання, копію акту опису та арешту майна від 31 серпня 2016 року та постанови про відкриття виконавчого провадження № 49446766

від 23 листопада 2015 року вручено боржнику особисто.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 06 вересня 2017 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2011 року у справі

№ 2-1108/11 було скасоване на підставі заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, а ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року позов банку залишено без розгляду.

21 вересня 2017 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 49446766 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та направлено боржнику рекомендованим листом на адресу зазначену у виконавчому документі.

26 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою виконавчі провадження № 49446766 та № 52394087 об`єднанні у зведене виконавче провадження № 54788154.

Того ж дня до зведеного виконавчого провадження № 54788154 було приєднано виконавчі провадження № 52394609, № 45569920, № 37602554, № 29676194.

У межах зведеного виконавчого провадження № 54788154 виконувались шість виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 414 475,89 грн та 37 104,62 доларів США, а саме:

- виконавчий лист № 2-1108/11, виданий 19 вересня 2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 91 860,93 грн (ВП № 49446766);

- судовий наказ № 2-Н-6/08, виданий 11 січня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з позивача на користь

ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 8 157,20 грн (ВП № 52394087);

- виконавчий лист № 202/31876/13-ц від 12 лютого 2014 року, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 105 948,48 грн (ВП № 45569920);

- судовий наказ № 2-н-1158/08 від 26 травня 2008 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з позивача на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 9 396,60 грн

(ВП № 52394609);

- виконавчий лист № 2-429/08 від 03 грудня 2008 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з позивача на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі

78 231,05 грн (ВП № 37602554);

- виконавчий лист № 2-1889 від 29 вересня 2010 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з позивача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 37 104,62 доларів США та 120 881,63 грн (ВП № 29676194).

01 грудня 2017 року суб`єктом оціночної діяльності складено Висновок про вартість майна боржника (1/2 частини квартири ОСОБА_1 ).

12 січня 2018 року на адресу боржника було направлено рекомендованим листом повідомлення щодо ознайомлення з оцінкою арештованого майна в рамках зведеного виконавчого провадження № 54788154.

17 січня 2018 року відділом ДВС до ДП «СЕТАМ» був переданий пакет документів для вирішення питання щодо подальшої реалізації нерухомого майна, що належить позивачу та сформована заявка на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника.

В заявці зазначено номер зведеного виконавчого провадження 54788154.

26 березня 2018 року ДП «СЕТАМ» проведені електронні торги, в результаті яких відбулася реалізація майна боржника.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 323459 1/2 частка однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м, (лот № 268580) була придбана ОСОБА_2 за ціною 104 475 грн.

На підставі протоколу про проведення електронних торгів старшим державним виконавцем Єпейкіною В. О. 05 квітня 2018 року складений акт про проведені електронні торги.

10 травня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Н. А., було видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних (електронних) торгів (зареєстровано в реєстрі за № 494).

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

За змістом частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655

ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна).

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі

№ 3-242гс16 вказано, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі

№ 6-388цс15 вказано, що умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, врахувавши зазначені висновки Верховного Суду України та встановивши, що проведеними електронними торгами не були порушені права і законні інтереси

ОСОБА_1 , яка є боржником за судовими рішеннями про стягнення коштів, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суди попередніх інстанцій правильно вважали, що саме по собі скасування рішення суду у справі № 2-1108/11, на підставі якого було розпочато виконавче провадження № 49446766, не призвело до порушення під час торгів прав та законних інтересів позивача, оскільки спірне майно було реалізовано на електронних торгах в зведеному виконавчому провадженні № 54788154, про що зазначено зокрема в заявці, направленій 17 січня

2018 року відділом ДВС до ДП «СЕТАМ».

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 243/8671/17.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що грошові кошти, отримані від реалізації на прилюдних торгах спірного нерухомого майна, були спрямовані на погашення заборгованості ОСОБА_1 за скасованим рішенням суду від 29 серпня 2011 року в справі № 2-1108/11.

Звіт про оцінку майна боржника, який складено 01 грудня 2017 року, тобто після об`єднання виконавчих проваджень, був дійсним на момент проведення електронних торгів, а ОСОБА_1 не вказувала що цим звітом неправильно визначено вартість спірного майна.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 серпня 2020 року в справі

№ 640/6302/17-ц, на які посилалась ОСОБА_1 в касаційній скарзі, адже майно позивача було реалізовано в межах зведеного виконавчого провадження, тоді як у справі № 640/6302/17-ц майно було реалізовано у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, яке було скасовано до проведення електронних торгів.

Доводи касаційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про проведення прилюдних торгів 26 березня 2018 року підлягають відхиленню.

Так, Верховний Суд у постанові від 03 липня 2020 року в справі

№ 332/3368/17 дійшов висновку, що відомості про електронні торги, майно, яке виставляється на них, доступні всім особам та розміщені на веб-сайті електронних торгів, а відповідно до Порядку реалізації арештованого майна на організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником.

Виключення із вказаного передбачені пунктом 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна у випадку реалізації предмета іпотеки.

Натомість в матеріалах справи відсутні відомості про те, що майно

ОСОБА_1 , на час проведення електронних торгів, перебувало в іпотеці.

З урахуванням встановлених у розглядуваній справі обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 18 листопада 2015 року в справі

№ 6-1884цс15 та від 13 квітня 2016 року в справі № 6-2988цс15.

Посилання судів попередніх інстанцій на те, що боржник мала повідомляти відділ ДВС про скасування заочного рішення в справі № 2-1108/11 та оскаржувати дії державного виконавця, є помилковими, однак не призвели до неправильного вирішення справи.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини другої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні справи по суті, правильно застосовано норми матеріального права і не допущено порушень норм процесуального права, за яких судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Денисенко Ольга Вікторівна, залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 травня

2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 січня

2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта