Справа № 357/1822/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2022 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. перевіривши скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування постанови державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Калініченка О.В., звернувся до суду зі скаргою щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 66856956 від 24.09.2021 року щодо виконання вимоги № Ф-8855-17 від 10.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Київській області грошових коштів в сумі 11 803,66 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що у вказаному виконавчому провадженні було винесено постанову про арешт боржника, якою накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується заробітна плата.

18.02.2022 року вищезазначену справу зареєстровано та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Цуранову А.Ю.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

В п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, починаючи з 15.12.2017 року, в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), роз`яснено, що критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким чинний Цивільний процесуальний кодекс викладено у новій редакції.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття "суд", встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує суд, який розглянув справу.

Тобто, нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого в цивільній справі.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Перелік справ, які підлягають розгляду місцевим судом як адміністративним, приведений в ч. 1 ст. 20 КАС України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішення судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається зі скарги, оскаржуються дії державного виконавця при примусовому виконанні вимоги ГУ ДПС у Київській області.

Виходячи з того, що заявником оскаржуються дії державного виконавця при примусовому виконанні вимоги ГУ ДПС у Київській області, а не за наслідками розгляду цивільної справи, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року в справі № 757/62025/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, вважаю за необхідне роз`яснити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись ст. 186, 315, 260, 261, 353, 354, 447, 448 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування постанови державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяА. Ю. Цуранов