Справа № 464/5356/20 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В.
Провадження № 22-ц/811/3222/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Савчук Г.В.

З участю: представника позивача-адвоката Мазченко О.О., представника відповідача -Лильо І.З., Балюєва С.В., третя особа Карпій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 464/5356/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -адвоката Букрєєва Вадима Анатолійовича на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор Ліцею №45 Львівської міської ради Карпій О.Д. про визнання недійсним контракту, про визнання укладеного контракту безстроковим трудовим договором, про визнання протиправним і скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

29 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор ліцею № 45 Львівської міської ради Карпій О. Д. про визнання недійсним контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 укладеного між ОСОБА_2 та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині строку дії контракту із 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року, про визнання укладеного контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 безстроковим трудовим договором, про визнання протиправним і скасування наказу від 19.08.2021 № 254-к про припинення трудового договору (контракту), про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03 вересня 2013 року працювала на посаді директора закладу загальної середньої освіти комунальної форми власності ліцею №45 Львівської міської ради. 03 вересня 2020 року звільнена з посади директора ліцею № 45 Львівської міської ради на підставі наказу від 19 серпня 2020 року №254-к управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за п.2 ст.36 Кодексу законів про працю України. Вважає звільнення незаконним так як вона була переведена, а не прийнята на посаду директора, а в момент переведення вже працювала за безстроковим трудовим договором. Вважає звільнення незаконним і безпідставним, так як вона була переведена, а не прийнята на посаду директора та в момент переведення вже працювала за безстроковим трудовим договором. Вважає, що працювала на законних підставах на посаді директора ліцею за безстроковим трудовим договором, незважаючи на неодноразове переукладення контракту.

Просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача-адвокат Букрєєв В.А..

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що у рішенні суду першої інстанції не наведено жодної підстави, за якої між позивачем та відповідачем не можна було укладати безстроковий трудовий договір на невизначений строк. При цьому наявність таких підстав є обов`язковою умовою для укладення строкового трудового договору. Зазначає, що на момент укладення 03.09.2013 року контракту у відповідача не було законних підстав для його укладення , що є порушенням КЗпП України. Встановлення обставин укладення трудового договору у 2013 році також стосується предмету позову щодо визнання недійсним контракту від 29.08.2019 року. Суд залишив поза увагою той факт, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, відтак будь -який контракт є строковим договором, але не кожний строковий договір є контрактом. При цьому однією із основних умов для укладення строкового трудового договору є погодження сторін, тобто наявність волевиявлення працівника та роботодавця на укладення саме контракту на певний строк. Вважає, що такою вимогою з боку працівника може бути заява про прийняття на роботу саме на умовах контракту з зазначенням підстав і строку, на який працівник бажає, щоб з ними уклали такий контракт. Зазначає, що в заяві позивачки від 30.08.2013 року є прохання перевести її з посади заступника директора з виховної роботи СЗОІІІ № 45 на посаду директора цієї ж школи з 03.09.2013 за контрактом, але без зазначення строку, на який вона бажає, щоб з нею було укладено контракт і без зазначення підстав, чому саме з нею необхідно укласти саме контракт, а не строковий або безстроковий трудовий договір.

Відсутність в заяві обставин або причин, які спонукали позивачку на укладання саме контракту, свідчать про те, що написання такої заяви не є її вільним волевиявленням, а по суті є нав`язуванням укладання контракту з боку відповідача.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником відповідача Управління освіти ДГП ЛМР І.З.Лильо надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник відповідача Лильо І.З. зазначає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно встановлено усі обставини справи, досліджено докази та прийнято законне та обгрунтоване рішення по справі, яке просить залишити в силі.

Заслухавши пояснення представника позивача-адвоката Мазченко О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представників відповідача І.З.Лильо та Балюєва С.В. , пояснення третьої сторони Карпій О.Д. , вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01 вересня 1999 року розпочала свою трудову діяльність на посаді вчителя за контрактом у СШ №45 м.Львова, яка надалі перейменована на спеціалізовану загальноосвітню школу №45, а потім -ліцей №45 ЛМР.

01 вересня 2002 року позивач ОСОБА_2 переведена на безстроковий трудовий договір, а з 17 січня 2005 року -переведена з посади вчителя на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи.

Відповідно до Наказу №135 УО ДГП ЛМР від 30.08.2013 року позивач ОСОБА_2 переведена з посади заступника директора з навчально-виховної роботи СЗШ №45 м.Львова на посаду директора спеціалізованої СЗШ №45 м.Львова з 03.09.2013 року за строковою трудовою угодою ( контрактом) та встановити 16 тарифний розряд. (а.с.69 т.1).

Підставою для переведення за контрактом була власноручно написана заява ОСОБА_2 (а.с.70).

Згідно копії контракту ( строкового трудового договору) від 03.09.2013 року строк дії такого з 03.09.2013 року до 03.09.2014 року (а.с.23-27 т.1).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 29.08.2014 року встановлено, що така просить укласти з нею строковий трудовий договір терміном з 04.09.2014 року по 03.09.2017 року на посаду директора школи №45 (а.с.230 т.1).

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2014 року такий укладений із ОСОБА_2 та УО ДГП ЛМР на строк з 04.09.2014 року по 03.09.2017 року та такий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.28-32; 232-235 т.1).

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 01.09.2017 року вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_2 та УО ДГП ЛМР продовжені на підставі зазначеного контракту на строк з 04.09.2017 року по 03.09.2018 року, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк ( а.с.33-38; 238-243 т.1).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_2 від 01.09.2017 року така просить продовжити дію контракту на один рік з 04.09.2018 року по 03.09.2019 року ( а.с.237 т.1).

Наказом №200-к від 01.09.2017 року продовжено термін дії строкового трудового договору (контракту) з ОСОБА_2 з 04.09.2017 року по 03.09.2018 року ( а.с.236 т.1).

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2018 року вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_2 та УО ДГП ЛМР продовжені на підставі контракту строк дії котрого з 04.09.2018 року по 03.09.2019 року, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.39-43, 245-249 т.1).

Згідно заяви ОСОБА_2 та копії Наказу №136-к від 29.08.2018 року продовжено термін дії контракту ( строкового трудового договору) з ОСОБА_2 з 04.09.2018 року по 03.09.2019 року ( а.с.244 т.1).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 29.08.2018 року така просила продовжити термін дії контракту на один рік по 03.09.2019 року (а.с.245т.1, 2-6 т.2).

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 року такий продовжено з 04.09.2019 року по 03.09.2020 року, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.44-48 т.1).

З копії Наказу №152-к від 23.08.2019 року на підставі заяви ОСОБА_2 продовжено термін дії контракту (строкового трудового договору) з ОСОБА_2 з 04.09.2019 року по 03.09.2020 року (а.с. 1 т.2).

Згідно Наказу № 254-к від 19.08.2020 року «Про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнено з 03.09.2020 року з посади директора ліцею №45 УО ДГП ЛМР у зв`язку із завершенням строку дії строкового трудового договору (контракту) від 29.08.2019 року на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. З наказом ОСОБА_2 ознайомлена 27.08.2020 року ( а.с. 78 т.1, 7-12 т.2).

Згідно копії Наказу № 234р від 25.06.2020 року оголошено конкурс на посаду директора ліцею №45 ЛМР ( а.с.29 т.2).

Згідно протоколів засідання конкурсної комісії встановлено, що проводився конкурс на посаду директора ліцею №45 ЛМР. Переможцем конкурсу оголошено Карпій О.Д - третя особа по справі. Позивач ОСОБА_2 участі у конкурсі не брала. (а.с.41-49 т.2).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 , яка вважає, що з 2017 року по 2020 рік її трудові відносини були безстроковими, а відтак прийняті накази про продовження з нею контракту на визначений строк є незаконні, суд першої інстанції з посиланням на норми Кодексу законів про працю України (далі по тексту-КЗпП) та правову позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 28.10.2020 року, справа № 638/10716/19-ц правильно прописав, що термін трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін, що випливає також із положень оспорюваного контракту. Та обставина, що позивач підписала контракт у 2013 році та з 2014 по 2019 роки інші контракти, якими продовжувався строк дії контракту на певний строк на підставі її власноручно написаних заяв із визначенням строку дії контракту, вказують на її добровільне волевиявлення працювати на умовах і у період, що визначені у контракті. Таким чином, контракт, у якому передбачено термін дії, та який неодноразово переукладали сторони, не є безстроковим. За два місяці до того, як строк його дії закінчиться, за згодою сторін контракт можна продовжити або укласти на новий строк, що передбачено Положенням про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженим постановою КМУ від 19 березня 1994 року № 170.

Окрім цього, після оголошення конкурсу на посаду директора ліцею №45 ЛМР відповідно до Наказу №234р від 25.06.2020 року, позивач ОСОБА_2 не взяла участі у такому заяви про участь у конкурсі не подавала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.2 КЗпП працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За змістом ст.21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч.3 ст.21 КЗпП контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У ст.23 КЗпП прописано, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом ст.24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», Законом «Про загальну середню освіту» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.7.2 Статуту ліцею №45 в редакції 2019 року директор ліцею призначається і звільняється з посади управлінням освіти департаменту гуманітарної політики відповідно до чинного законодавства ( далі УО ДГП ЛМР).

УО ДГП ЛМР є виконавчим органом ЛМР та діє на підставі положення про управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, затвердженого 18.11.2016 року із змінами та доповненнями. Згідно до п.3.7.6 Положення начальник управління освіти призначає та звільняє з посад директорів закладів загальної середньої освіти, закладів дошкільної освіти та закладів позашкільної освіти комунальної форми власності. Ліцей №45 ЛМР є закладом загальної середньої освіти комунальної форми власності, так як згідно п.1.6 Статуту ліцею №45 ЛМР засновником ліцею є ЛМР, виконавчим органом ЛМР, що реалізує державну політику у галузі освіти та виховання є управління освіти ДГП ЛМР. Заклад освіти підпорядкований відділу освіти Галицького та Франківського районів УОДГП ЛМР, який здійснює безпосереднє управління закладом.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 працювала до 03.09.2013 року на посаді заступника директора по безстроковому договору.

З 03.09.2013 року ОСОБА_2 переведена з посади заступника директора на посаду директора на контрактній основі відповідно до поданої нею заяви строком на один рік, що було її волевиявленням. В подальшому, впродовж 2014-2019 р.р. контракт переукладався відповідно до заяви позивача ОСОБА_2 про що видавалися відповідні накази УО ДГП ЛМР. Зауважень, доповнень, змін до змісту контракту ні одна із сторін контракту не подавала.

Доводи апеляційної скарги про те, що Законом України «Про освіту» та Законом України «Про загальну середню освіту не передбачалося обов`язкового запровадження для керівників закладів освіти комунальної форми власності контрактної форми договору не спростовує волевиявлення сторін контракту, оскільки ст.54 Закону України «Про освіту» при наявності згоди роботодавця та працівника дозволяла укладення контракту відповідно до ст.21 КЗпП.

Колегія суддів зазначає, що 18 березня 2020 року вступив у дію Закон України «Про повну загальну середню освіту» частина перша ст.39 якого визначає, що керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти обирається на посаду за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до вимог цього Закону та Положення про конкурс, затвердженого засновником або уповноваженим ним органом (посадовою особою).

Враховуючи зазначене, незважаючи на волевиявлення сторін трудового договору, контрактна форма керівника загальноосвітньої школи визначена обов`язковою.

Із матеріалів справи встановлено, що за два місяці до закінчення контракту та після оголошення конкурсу згідно Наказу № 234 від 25.06.2020 року на посаду директора ліцею №45 позивач ОСОБА_2 не подавала документів на конкурс, відтак погодилася з тим, що працювала по контракту, строк дії якого закінчувався 03.09.2020 року відповідно до заяви самої позивачки.

Посилання представника позивача на ст.39-І КЗпП відповідно до якої, якщо після закінчення строку трудового договору ( пункти 2 і 3 ст.23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк, колегія суддів вважає, що оскільки контракт укладався згідно поданої заяви позивача і в цьому не було заперечень роботодавця, відтак мало місце взаємне погодження роботи по контракту, чого сама позивач ініціювала, подаючи заяву у якій визначала конкретний строк його дії. Тобто, трудовий договір та строк його дії відповідав волевиявленню самої позивачки ОСОБА_2 , що не заборонялося нормами діючого трудового законодавства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 22 січня 2020 року, справа № 607/18964/18), у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року-справа № 638/10716/19-ц; у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2019 року, справа № 297/1656/17 твердження про те, що у зв`язку із неодноразовим продовженням трудових відносин шляхом укладення контрактів, трудовий договір набув ознак безстроковості згідно з вимогами частини другої ст.39-І КЗпП є необґрунтованими, оскільки укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої ст.21 КЗпП , регулюється частиною другою статті 23 КЗпП України, що виключає при переукладенні контракту чи продовженні строку його дії застосування частини другої статті 39-І КЗпП.

Переукладення строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під частину другу статті 23 КЗпП, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що оскільки строковий трудовий договір( контракт) не продовжувався автоматично, а на підставі заяв позивача та погодження роботодавця із визначенням строків його дії, враховуючи посаду позивача, обов`язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, що можуть визначатися угодою сторін, не надавало трудовим відносинам характеру безстрокового трудового договору.

Інші доводи апеляційної скарги в тому числі щодо зниження рівня соціальної захищеності працівника, не спростовують висновків суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Справа «Серявін та інші проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -адвоката Букрєєва Вадима Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк