Справа № 450/4853/21 Провадження № 2/450/558/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 118410 грн. відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, 1000 грн. витрат на евакуацію, 10590 грн. за зберігання автомобіля, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 21512 грн. 81 коп. матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, 3000 грн. витрат на проведення експертизи та 50000 грн. моральної шкоди.

Мотивував позовні вимоги тим, що 03 лютого 2020 року о 09 год. 20 хв. на автодорозі «Київ Чоп» в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області відбулася ДТП за участю належного йому автомобіля марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі № 450/778/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Зазначив, що згідно висновку № 26 від 15 лютого 2021 року судової автотоварозначної експертизи, проведеної на його замовлення, вартість завданого йому внаслідок ДТП матеріального збитку становить 234151 грн. 42 коп., утилізаційна вартість автомобіля після ДТП становить 94228 грн. 61 коп. Зауважив, що ним також понесені витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 1000 грн., а також 10590 грн. витрат на зберігання транспортного засобу. Зауважив, що вартість проведення експертизи становила 3000 грн. Повідомив, що він звертався до ПрАТ «СК «ПЗУ України» для отримання страхового відшкодування. Крім того, вказав, що діями ОСОБА_2 йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 50000 грн. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що його транспортний засіб було пошкодження, у зв`язку з чим він мав душевні страждання, негативні емоції і переживання. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

13 січня 2022 року до суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Вважає позов передчасним з огляду на те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не виплатило позивачу страхове відшкодування. Висновок № 26 судової автотоварозначної експертизи є неналежним і недопустимим доказом, оскільки до такого не долучено акту огляду транспортного засобу, калькуляції відновлювального ремонту, вартості працездатних складовий, фототаблиці, підтверджуючих документів ТзОВ «Експертиза», витягу з веб-сайту auto.ria.ua з ціною продажу, витягу з Б.А. № 111 з ціною для коефіцієнта уторгування. Крім того, ОСОБА_2 не було залучено до огляду експертом транспортного засобу марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 . Для застрахованого майна оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків шляхом розрахунку прямих збитків. При цьому ДТП мала місце 03 лютого 2020 року, а у висновку визначена вартість збитку станом на 21 січня 2021 року. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Враховуючи наведене, просив у задоволенні позову відмовити. Окрім цього, просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 17 січня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

11 лютого 2022 року 2022 року від представника відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надійшла заява про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», оскільки ним виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 127400 грн.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 травня 2021 року по справі № 450/778/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З постанови вбачається, що 03 лютого 2020 року о 09 год. 20 хв. на 553 км автодороги «Київ Чоп» поблизу с. Солонка Пустомитівського Львівської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_4 , був неуважний, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в момент виявлення небезпеки для руху, а саме виїзду на його смугу руху невстановленого автопоїзда під керуванням невстановленого водія, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із автомобілем марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а водій ОСОБА_2 , водій автомобіля марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_5 та його пасажири ОСОБА_6 і ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 «Б», 12.1, 12.3 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно вказаної постанови справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрита у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Дана постанова не оскаржувалася і набрала законної сили 18 травня 2021 року.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № ЕР150184070 від 14 листопада 2019 року, ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну 130000 грн, розмір франшизи становить 2600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вказане, винуватість ОСОБА_2 у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Водночас, враховуючи, що ним була застрахована цивільно-правова відповідальність в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», останнє несе майнову відповідальність за завдану ним шкоду.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Висновком № 26 судової автотоварознавчої експертизи, проведеної на замовлення позивача, складеним 15 лютого 2021 року судовим експертом Галамай Б.І., встановлено, що вартість завданого йому внаслідок ДТП матеріального збитку становить 234151 грн. 42 коп., утилізаційна вартість автомобіля після ДТП становить 94228 грн. 61 коп.

Разом з висновком позивачем подано ремонтну калькуляцію, фототаблиці, свідоцтво про державну реєстрацію ТзОВ «Фірма «Експертиза», свідоцтво № 358, видане ОСОБА_7 , про присвоєння йому кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, а також інші документи, що підтверджують кваліфікацію експерти, витяг з веб-сайту auto.ria.ua з цінами на автомобілі марки «Фольксваген» моделі «Т 5 Транспортер», бюлетень автотоварознавця на №111 за лютий 2020 року, висновок № 26 огляду та дослідження колісного транспортного засобу марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 , у зв`язку з чим пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про неподання вказаних документів не відповідають дійсності.

Крім того, представником ОСОБА_4 не спростовано розмір завданої позивачу шкоди, визначений вказаним висновком, не заявлено клопотання про проведення відповідної судової автотоварознавчої експертизи, а також не надано доказів на підтвердження того, що автомобіль марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 належить не позивачу, а іншій особі.

Як вбачається з поданого представником відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Залевською Н.С. платіжного доручення № 0007208 від 03 лютого 2022 року, страховик виплатив на користь ОСОБА_1 127400 грн. страхового відшкодування. У поданій до суду 11 лютого 2022 року заяві представник ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. в межах страхового ліміту, сума франшизи становила 2600 грн.

Таким чином, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу.

З огляду на вказане, враховуючи те, що відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ України» добровільно виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 127400 грн., тобто в межах страхового ліміту, у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити.

Оскільки заявлена в позові сума стягнення коштів з страхової компанії становить 130000 грн., яка є більшою від виплаченого страхового відшкодування, заява представника ПрАТ «СК «ПЗУ України» від 11 лютого 2022 року про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 21512 грн. 81 коп. майнової шкоди, 3000 грн. витрат на проведення експертизи, а також 50000 грн. моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року по справі № 462/1696/15-ц та від 16 грудня 2020 року по справі № 757/13525/18-ц зазначив, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Якщо потерпілому недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Як попередньо встановлено, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля завдано майнову шкоду у розмірі 234151 грн. 42 коп., з яких страховою компанією виплачено 127400 грн., а тому різниця, яка підлягає відшкодуванню, становить 106751 грн. 42 коп.

Згідно висновку № 26 від 15 лютого 2021 року судової автотоварозначної експертизи утилізаційна вартість автомобіля марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 після ДТП становить 94228 грн. 61 коп.

Враховуючи те, що транспортний засіб марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 внаслідок ДТП не підлягає відновленню і не може використовуватись за призначенням, але залишився у володінні позивача і має певну цінність, яка експертом оцінена у 94228 грн. 61 коп., суд приходить до висновку, що розмір збитків, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача становить 12522 грн. 81 коп. (106751 грн. 42 коп. - 94228 грн. 61 коп.)

При цьому, позивачем не заявлялося вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 франшизи розміром 2600 грн., 1000 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу та 10590 грн. на зберігання такого.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 50000 грн. моральної шкоди слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи наведені обставини, суд частково погоджується з покликаннями позивача про те, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода. Так, очевидно, що пошкодження транспортного засобу викликає гострі душевні страждання, які неможливо визначити у грошовому вимірі.

Визначаючи розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача ОСОБА_2 , а тому, керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає достатньою компенсацію у розмірі 5000 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 12522 грн. 81 коп. завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

За п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Договором № 21 про виконання судової експертизи від 21 січня 2021 року, укладеним між позивачем та ТзОВ «Фірма «Експертиза», стверджується, що предметом даного правочину є виконання виконавцем судової автотоварознавчої експертизи. Сторони погодили, що вартість послуг становить 3000 грн.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року по справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відтак, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Окрім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 908 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12522 грн. 81 коп. завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору та 3000 грн. судових витрат на проведення експертизи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.