Справа № 466/2392/21 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/2597/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника -

ОСОБА_2 , представника відповідача -

Трухима С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на забезпечення за рахунок акціонерного товариства (далі - АТ) «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» індивідуальним безкоштовним газовим лічильником.

Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» встановити у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , лічильник газу за кошти АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що 05.03.2021 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу», згідно з яким, внесено зміни у статтю 6 цього Закону з перенесенням кінцевого терміну до 01.01.2023 року.

Апелянт вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки позивач звернулась до суду з позовною заявою вже після внесення вказаних змін до Закону, а тому підприємство не має перед нею зобов`язань по встановленню індивідуального газового лічильника, кінцевий термін встановлення яких закінчується 01.01.2023 року.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення прав позивача, як споживача вказаного виду послуг.

11.10.2021 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зазначає, що зміна кінцевого терміну на встановлення лічильника газу за рахунок суб`єкта господарювання після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» не може мати зворотної сили та не скасовує цивільну відповідальність відповідача щодо не встановлення позивачці лічильника газу станом на 01.01.2021 року.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», споживачами природного газу є фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Відповідач АТ «Львівгаз» відноситься до вказаних суб`єктів.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону від 21.12.2017 року, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року.

В подальшому, зміни до названої вище норми частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені Законом №1338-ІХ від 05.03.2021 року, яким обов`язок по забезпеченню встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, було визначено до 01 січня 2023 року.

Цей Закон №1338-ІХ від 05.03.2021 року набрав чинності 28 березня 2021 року.

Отже, зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому, таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Стаття 6 Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг постачання та розподілу (доставки) природного газу за адресою: АДРЕСА_2 . Вона є інвалідом другої групи.

У січні 2019 року позивач звернулась на гарячу лінію Львівської області з метою реалізації права на встановлення лічильника газу за рахунок AT «Львівгаз», як оператора газорозподільної системи. ЇЇ звернення було скеровано до AT «Львівгаз» для розгляду та 10.01.2019 року зареєстроване товариством за вх. №ЗГ-136-79001-0119.

11.01.2019 pоку AT «Львівгаз» надало відповідь, у якій товариство не заперечувало обов`язок за власний рахунок встановити лічильник газу, та повідомило, що про дату та час встановлення лічильника за її адресою буде повідомлено заздалегідь.

В подальшому, позивач безпосередньо зверталась до АТ «Львівгаз» із заявами від 25.03.2019 року та 12.04.2019 року про встановлення лічильника за її адресою.

У відповідях від 05.04.2019 року та 04.05.2019 pоку AT «Львівгаз» повідомило, що у вказаному будинку передбачено встановлення будинкового лічильника газу.

У грудні 2020 року, шляхом звернення на гарячу лінію Львівської області, позивач в черговий раз подала заяву про встановлення індивідуального лічильника газу у її помешканні, яку AT «Львівгаз» отримало 29.12.2020 року, разом з тим, свого обов`язку за власний рахунок встановити лічильник газу у визначений на той час строк - до 01.01.2021 року, відповідач не виконав, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що на час звернення позивачки з позовом та розгляду справи в суді було визначено вже інший строк для встановлення індивідуального лічильника газу, оскільки зверненню позивачки з даним позовом у березні 2021 року передувала бездіяльність відповідача впродовж двох років, що призвела до порушення права позивачки на встановлення індивідуального лічильника у визначені законодавством строки.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які були б обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 березня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич