Номер провадження: 22-ц/813/4010/22
Номер справи місцевого суду: 523/104/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

розглянувши питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, -

встановила:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» 932,76 доларів США, що еквівалентно 14 618,49 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 11.12.2014 року за 1 долар - 15,6723 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 5 642,08 доларів США, що еквівалентно 88 424,37 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 11.12.2014 р. за 1 долар -15,6723 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» 932,76 доларів США, що еквівалентно 14 618,49 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 11.12.2014 року за 1 долар - 15,6723 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 5 642,08 доларів США, що еквівалентно 88 424,37 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 11.12.2014 року за 1 долар - 15,6723 - сума простроченої заборгованості по відсоткам. Позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про пені у розмірі 293 569,73 грн. за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам за період з 26.02.2014 року по 11.12.2014 рік залишено без задоволення. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» сплачений судовий збір в розмірі 1 030,42 грн. Позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 в частині визнання недійсним Кредитного договору №16к-101, укладеного 26 березня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» та ОСОБА_3 , визнання недійсним іпотечного договору від 26 березня 2007 року з додатком від 23.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашнік О.В., згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним Договору поруки №58/10 від 21.09.2010 року та Договору поруки №501/07 26.07.2007 року, які укладені між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року в частині задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам, суми простроченої заборгованості по відсоткам, стягнення судових витрат відмовлено, в решті рішення залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Суворовського районного суд ум. Одеси від 24 листопада 2015 року відхилено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року в незміненій апеляційним судом частині, додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року, ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 13.08.2021 року подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року було залишено без руху, запропоновано апелянтові надати суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з вказанням інших поважних підстав пропуску строку для подачі апеляційної скарги, зокрема про перешкоди чи труднощі, які унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасно цікавитись рухом справи, своєчасно отримати копію судового рішення.

03 березня 2022 року від ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків шляхом додаткового обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги.

В додаткових обґрунтуваннях поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 вказував на наявність тяжкої хвороби у ОСОБА_2 , яка унеможливила подачу апеляційної скарги в строк.

Перевіривши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі з наступних підстав.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є родиною, зареєстрованою адресою в позовній заяві, а також у зустрічній позовній заяві значиться: АДРЕСА_2 .

Вся кореспонденція, судами всіх інстанції направлялася на вищезазначену адресу та отримувалась сім`єю ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи, подавав клопотання, отримував судові рішення, надавав пояснення. Крім того матеріали справи містять поштові повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 19, 245).

Отже, ОСОБА_2 , а також ОСОБА_1 були обізнані про розгляд справи та про винесені судові рішення в період 2015 року- 2016 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зверталися до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка була розглянута в установленому законом порядку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 3 ст. 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Слід зазначити, що поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення.

За положеннями статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Із практики ЄСПЛ також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У § § 46, 47 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § § 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Посилання ОСОБА_1 на наявність хвороби у ОСОБА_2 апеляційний суд не приймає, оскільки строк на апеляційне оскарження сплив до настання обставин, на які посилається апелянт в заяві про поновлення строку.

У зв`язку з чим, вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження суду визнаються апеляційним судом неповажними. Інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду апелянтом не зазначено.

Таким чином, оскільки, апелянт в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не навів поважних підстав пропуску такого строку, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними окремих положень кредитного договору.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе