Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3485/20 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/3485/20 за позовом виконувача обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Поліського округу, до Новоград-Волинської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року виконувач обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перевіркою законності відведення у власність громадян земельних ділянок встановлено, що розпорядженням голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 14 жовтня 2011 року №943 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1200 га ( кадастровий номер :01:000:0525), яка призначена для ведення садівництва та розташована на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, за межами населеного пункту с. Ужачин.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 виданий державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯМ №309106.

Прокурор зазначає, що вказана земельні ділянка розташована у прибережній захисній смузі річки Чорна, яка має 25-метову зону від урізу води. На спірній земельній ділянці розташований дерев`яний будинок, розміром 9 на 9 метрів, який огороджений дерев`яним парканом, що обмежує доступ громадян до загального водокористування, що є порушенням вимог ст.47, п.1 ст.48 Закону України " Про охорону земель". Відстань від дерев`яного паркану до урізу води річки Чорна становить 23 м.

Враховуючи вищезазначене, виконувач обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 14 жовтня 2011 року №943 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1200 га ( кадастровий номер :01:000:0525), яка призначена для ведення садівництва та розташована на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району.

Окрім того, просив скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право приватної власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Також просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації спірну земельну ділянку.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що прокурором доведено дослідженими в судовому засіданні доказами, а судом встановлено, що спірна земельна ділянка частково розташована в прибережній захисній смузі річки Чорна, зокрема, на 2 м. При цьому, чинне законодавство України не містить жодних виключень чи можливостей приватизувати землі водного фонду з метою садівництва.

При вирішенні спору суд взяв до уваги висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області від 7 квітня 2011 року, а також висновок №46 від 18 березня 2011 року, що містяться у проекті землеустрою, в яких зазначено, що відстань земельної ділянки до річки Чорна становить 35 м, земельна ділянка розташована за межами водоохоронних зон прибережних смуг водних об`єктів, заплавами річок. При цьому, суд не обґрунтував, з яких підстав він надав перевагу висновкам членів комісії, зробленим у 2011 році, без обстеження земельної ділянки та лише на підставі наданої розробником та замовником документації із землеустрою.

Висновок суду про те, що розташована на річці гідротехнічна споруда змінила прибережну захисну смугу, є припущенням.

При цьому, суд послався на покази " свідка-спеціаліста", проте чинним процесуальним законодавством не передбачено такого доказу, як пояснення свідка-спеціаліста.

Під час апеляційного перегляду до участі у справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року прийнято відмову керівника Новоград-Волинської окружної прокуратури від позовних вимог в частині скасування у Державному реєстрі речових прав запису про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га ( кадастровий номер :01:000:0525) та зобов`язання повернути вказану земельну ділянку на користь держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року в частині зазначених позовних вимог визнано нечинним та провадження у справі в цій частині закрито.

В судовому засіданні прокурор Тарасюк В.С. підтримала апеляційну скаргу.

На думку представника Державної екологічної інспекції Поліського округу, апеляційна скарга є обґрунтованою.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 14 жовтня 2011 року №943 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1200 га ( кадастровий номер :01:000:0525), яка призначена для ведення садівництва та розташована на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Вказана земельна ділянка розташована поблизу річки Чорна, яка згідно з класифікацією, належить до малих річок, що підтверджується листом Новоград-Волинського міжрайонного управління водного господарства.

На підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2013 року право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ОСОБА_3 , який відчужив це нерухоме майно ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що на річці Чорна розташована гідротехнічна споруда - дамба.

Наявна в матеріалах справи копія договору купівлі-продажу, укладеного 26 грудня 2013 року між Новороманівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області та ОСОБА_3 свідчить про те, що останній набув право власності на гідроспоруду дамби, яка розташована в с. Ужачин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор надав суду лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30 травня 2019 року, який свідчить про те, що при перевірці дотримання вимог земельного законодавства було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 не використовується, вкрита трав`янистим покривом. На вказаній земельній ділянці побудований дерев`яний будинок, розміром 9м х 9м. Земельна ділянка частково загороджена дерев`яним парканом й відстань до урізу води річки Чорна становить 23 м, що є порушенням ч.2 ст.60 ЗК України.

Аналогічна інформація зазначена й у відповідному акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеному комісією Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 29 травня 2019 року.

Окрім того, в судовому засіданні досліджувався акт Державної екологічної інспекції Поліського округу від 3 липня 2019 року, у якому зазначено, що держінспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу проведено обстеження вказаної земельної ділянки та встановлено, що ця земельна ділянка частково розташована в прибережній захисній смузі річки Чорна.

Також у акті зазначено, що при візуальному огляді земель водного фонду ( земель, зайнятих : річкою Чорна, гідротехнічними спорудами) ознак проведення днопоглиблювальних робіт та/або проведення робіт по розширенню русла р. Чорна не виявлено.

Відповідно до статей 19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі й землі водного фонду; віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Подібний порядок встановлено й для зміни цільового призначення земель, що згідно із частиною 2 статті 20 ЗК України проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення ( викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно зі статтею 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з частиною 1 статті 58 ЗК України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконуючи певні захисні функції.

Чинним законодавством України встановлений особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Стаття 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливості використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди, а відповідно до частини 4 статті 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема, громадян, передбачені положеннями частини 2 статті 59 ЗК України ( в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Частина 4 вказаної норми передбачає, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками ( річки, струмки), штучними водоймами ( водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок ( у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватися у приватну власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Статтею 60 ЗК України та статтею 88 ВК України також передбачено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

Відповідно до пункту "а " частини 2 статті 60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води ( у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення ( викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року №434 ( далі - Порядок), у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлення в натурі ( на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення ( викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час установлення водоохоронної зони.

Отже, існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону ( стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України) й відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 60 ЗК України та статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції досліджувався проект із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 . Наявний в матеріалах технічної документації висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області від 7 липня 2011 року містить інформацію про те, що земельна ділянка знаходиться поза межами водоохоронних зон, зон прибережних захисних смуг водних об`єктів.

Окрім того, наявний в матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №0000037 від 26 червня 2020 року свідчить про те, що спірна земельна ділянка на момент передачі у власність не належала до земель водного фонду України.

Як зазначено судом першої інстанції, досудовим розслідуванням у межах даного кримінального провадження встановлено відсутність порушень законодавства при передачі у власність ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки, про що свідчить постанова про закриття кримінального провадження, винесена слідчим СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області від 29 вересня 2020 року.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ні досудовим слідством, ні земельно-технічною експертизою не з`ясовувалося питання поліпшення наявної на р. Чорній гідротехнічної споруди з 2011 року.

Допитані в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 та експерт ОСОБА_5 пояснили, що поліпшення гідротехнічної споруди на р. Чорна впливає на розширення русла річки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, судом першої інстанції вірно констатовано, що задоволення позову у даному випадку є надмірним втручанням у право на майно і таке втручання зумовить порушення справедливого балансу прав та покладатиме надмірний тягар на особу, яка правомірно набула право власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який належним чином встановив фактичні обставини справи й дослідив докази, надавши їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375 ,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: