Справа № 307/2750/17
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кекерчень М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кошілка Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 27 листопада 2019 року (у складі судді Чопика В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Бедевлянської сільської ради та ОСОБА_3 , третя особа - державний реєстратор Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації Кут Василь Іванович, про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, витягу про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання недійсним і скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язання учинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням додаткової позовної заяви про залучення до участі у справі співвідповідача (т.1 а.с.158-159) остаточно просив:

-захистити право власності позивача на спірну земельну ділянку шляхом скасування наказу ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області № 2838-сг від 31.08.2017 р.;

-скасувати витяг (рішення) про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 37020742 від 12.09.2017 р., яким зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку за реєстраційним № 244 і кадастровим № у АДРЕСА_1 , яка повністю накладається на земельну ділянку позивача та його дружини;

-визнати недійсним і скасувати договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 01.02.2018 р., який укладений між ОСОБА_2 (продавець) і ОСОБА_3 (покупець);

-зобов`язати відповідача ОСОБА_3 повернути спірну земельну ділянку ОСОБА_2 , а останню, у свою чергу, зобов`язати повернути земельну ділянку законним власникам: позивачу ОСОБА_1 та його дружині - ОСОБА_4 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що рішенням 11 сесії Бедевлянської сільської ради 21 скликання від 15 серпня 1992 р. позивачі та його дружині було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво площею 0,07 га. Рішенням 10 сесії скликання 23 від 02.05.2000 р. Бедевлянська сільська рада передала у приватну власність ОСОБА_1 0,22 га. Окрім того, рішенням № 124 від 18.03.2004 р. позивачу було передано в оренду 0,20 га.

Таким чином позивач і його дружина як подружжя є належними власниками землі в АДРЕСА_1 , площею 0,29 га та орендарями земельної ділянки в розмірі 0,20 га.

За час відсутності позивача за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вирішила у незаконний спосіб заволодіти земельною ділянкою позивача, ввівши в оману ГУ Держгеокадастру та надавши їм неправдиву інформацію про те, що земельна ділянка нікому не належить.

Бедевлянська сільська рада листом від 19.07.2016 р. погодила надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1090 га в АДРЕСА_1 .

ГУ Держгеокадастру видало незаконний наказ № 2838-сг від 31.08.2017 р., на підставі якого державним реєстратором було зареєстровано спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 , хоча таку ніхто не вилучав у позивача.

Згодом ОСОБА_2 в особі своєї матері - ОСОБА_5 , продала спірну земельну ділянку своєму вітчиму - ОСОБА_3 . Тобто, має місце імітація правочину, який не відповідає вимогам ч.1, ч.3 ст. 203 і ст.ст. 230, 234, 235 ЦК України.

Рішенням Тячівського районного суду від 27 листопада 2019 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване недоведеністю порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.1090 га, яка передана у власність ОСОБА_2 , а в подальшому продана ОСОБА_3 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-позивачем повністю доведені позовні вимоги, наведені конкретні та достовірні докази на їх підтвердження, які не спростовані в процесі судового розгляду та яким суд першої інстанції не дав належної правової оцінки;

-заява позивача про відмову від земельної ділянки, на якій, зокрема, ґрунтуються висновки суду першої інстанції, є нікчемною, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства;

-суд обійшов стороною підставу позову про удаваність договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Узагальнені заперечення зводяться до того, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються матеріалах справи, а позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами (т.2, а.с.162-169).

У відповіді на цей відзив представник позивача - адвокат Кошілко М.М., указує, що заперечення ГУ Держгеокадастру жодним чином не спростовують доводів апеляційної скарги та є неспроможними (т.2, а.с.173-174).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення і довідками про доставку SMS.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Кустрьо М.М., просить закрити провадження у справі.

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області клопоче про розгляд справи за відсутності їх представника (т.2, а.с.176).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, з таких мотивів.

Апеляційним судом установлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_1 (позивач) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с.221).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19.05.2021 р. провадження у справі було зупинено до залучення до участі в справі правонаступника померлого позивача - ОСОБА_1 (т.2, а.с.224).

З отриманої на запит апеляційного суду відповіді Тячівської державної нотаріальної контори видно, що після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 08.12.2021 р. спадкова справа не заведена (т.1, а.с.235).

Згідно з інформаційним листом Бедевлянської сільської ради від 11.01.2022 р., наданим на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 21.12.2021 р., гр. ОСОБА_1 не був зареєстрований і не проживав за адресою АДРЕСА_1 , а тому сільрада не володіє інформацією і не може надати довідку про склад сім`ї (т.2, а.с.237-240).

На виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.01.2022 р. Бедевлянська сільська рада повідомила, що згідно з погосподарськими книгами сільська рада не володіє інформацією стосовно складу сім`ї гр. ОСОБА_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на момент його смерті (хто з членів сім`ї постійно проживав разом на момент смерті) (т.2, а.с.242-244).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03.02.2022 р. провадження у справі поновлено (т.2, а.с.247).

Згідно з положеннями ст. 377 ч.1, ч.3 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Так, за приписами ст. 255 ч.1 п.7 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті (ст. 377 ч.3 ЦПК України).

Тобто, для правильного застосування указаних законодавчих норм визначальне значення має дата смерті особи (сторони у спорі), можливе правонаступництво та питання законності й обґрунтованості оскарженого рішення.

Оскільки ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступників (спадкоємців) не встановлено, то рішення Тячівського районного суду від 27 листопада 2019 р. підлягає правовій оцінці.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що рішеннями Бедевлянської сільської ради позивачу ОСОБА_6 було надано в приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,22 га та в оренду земельну ділянку в урочищі Говди площею 0,20 га, однак своїм юридичним правом він не скористався. Так, суду не надано належних і допустимих доказів, які б стверджували, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки чи орендарем. Указані земельні ділянки знаходились лише в його користуванні та від них він відмовився заявою від 19.11.2015 р. (т.1, а.с.15). Виготовлена позивачем технічна документація на спірну земельну ділянку та висновок експерта, який ґрунтується на цій технічній документації, також не підтверджують його права власності на вказану земельну ділянку, а лише бажання отримати її у власність.

При цьому, судом установлено наступні факти й обставини:

-Рішенням 11 сесії 21 скликання Бедевлянської сілької ради від 15.07.1992 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) виділено земельну ділянку в розмірі 0,07 га під індивідуальне будівництво жилого будинку (т.1, а.с.16):

-Рішенням 10 сесії 23 скликання Бедевлянської сільської ради від 02.05.2000 р. ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 передано у приватну власність земельну ділянку біля хати площею 0,22 га (т.1, а.с.18);

-Рішенням 10 сесії 4 скликання Бедевлянської сільської ради від 18.03.2004 р. АДРЕСА_3 , надано в короткострокову оренду земельну ділянку в урочищі Говди, за межами населеного пункту, площею 0,20 га (т.1, а.с.18);

-Заявою від 19.11.2015 р. ОСОБА_6. відмовся від земельної ділянки, площею 0,50 в урочищі «Говди» в с. Бедевля, яку просив передати до земель запасу сілької ради (т.1, а.с.15);

-Рішенням 5 сесії 22 скликання Бедевлянської сільської ради від 30.10.1996 р. у АДРЕСА_1 (т.1, а.с.20);

-наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 22250сг від 01.08.2016 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.1090 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради. (т.1, а.с.49, 63);

-Наказом Головного управління Дергеокадастру у Закарпатській області № 2838сг від 31.08.2017 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та передано їй у власність земельну ділянку площею 0.1090 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради (т.1, а.с.48, 62);

-Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (т.1, а.с.10);

-За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 01.02.2018 р. ОСОБА_2 розпорядилася своєю власністю і продала земельну ділянку ОСОБА_3 (т.1, а.с.149);

-Згідно з висновком експерта № 310 від 21.12.2018 р. визначити відповідність документації та її затвердження на ім`я ОСОБА_2 без указаної конкретної адреси, з кадастровим № 0, індексний № 37020742 вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою і землекористування не є можливим, оскільки це питання виходить за межі компетенції судового експерта. Земельна ділянка позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 накладається із земельною ділянкою за реєстраційним № 44, яку надано відповідачу ОСОБА_2 (т.1, а.с.237-242);

-Як видно з відповіді Бедевлянської сільської ради на запит представника Кустрьо М.М. № 02-9/86 від 13.05.2019 р., «житлового будинку по АДРЕСА_1 не існує. У записах погосподарської книги 2011-2015 рахується таке дворогосподарство, власником якого записано ОСОБА_1 . Фактично ОСОБА_1 мешканцем с. Бедевля не є, проживає у АДРЕСА_1 , а після зміни вулиці та нумерації будинків - по АДРЕСА_4 .

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції через їх невідповідність обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права (неналежна оцінка доказів).

Так, статус позивача ОСОБА_1 як користувача (за життя) земельної ділянки площею 0,22 га (біля хати), орендаря земельної ділянки площею 0.20 га за межами населеного пункту (урочище «Говди» - для ведення особистого підсобного господарства) та співкористувача (нарівні з ОСОБА_4 ) земельної ділянки площею 0.07. га (для індивідуального будівництва жилого будинку) не оспорюється.

Заявляючи позов, ОСОБА_1 покликався на те, що він і його дружина - ОСОБА_4 , є належними власниками землі в АДРЕСА_3 , площею 0.29 га (0.07 га + 0.22 га), а також належними орендаторами земельної ділянки площею 0.20 га. За час їх тимчасової відсутності за вказаною адресою Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (наказ № 2838-сг від 31.08.2017 р.) надало ОСОБА_2 (племінниці позивача) земельну ділянку, яка повністю накладається на земельну ділянку позивача і така не вилучалася.

Тобто, позивач обґрунтовує порушення своїх земельних прав за саме адресою: АДРЕСА_3 (біля хати).

Як видно з технічної документації ОСОБА_1 із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), така виготовлена у 2017 р. щодо земельної ділянки площею 0.1130 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1, а.с.119-147).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 2838-сг від 31.08.2017 р., який є предметом судового спору, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 і передано останній у власність земельну ділянку (кадастровий номер :02:002:0063) площею 0.1090 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (рілля), розташовану за межами населеного пункту (урочище Говди) Бедевлянської сільської ради.

Згідно з висновком № 310 судової земельно-технічної експертизи від 21.12.2018 р., земельна ділянка позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 , мешканців АДРЕСА_3 , накладається із земельною ділянкою за реєстраційним номером 244, яку надано відповідачці ОСОБА_2 , з кадастровим номером 0 в с. Бедевля, без конкретної адреси, індексний номер 370220742. При цьому, експерт зазначив, що при проведенні дослідження на місці та відповідно до результатів топографо-геодезичної зйомки площа накладання земельних ділянок ОСОБА_1 і ОСОБА_4 із земельною ділянкою, яку надано ОСОБА_2 , становить 0.1048 га (т.1, а.с.237-242).

Відповідно до вимог ст. 116 ч.2, ч.3, ч.5 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, в разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За приписами ст. 118 ч.1, ч.6, ч.7 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 (за життя) в 2017 р. була виготовлена технічна документація із землеустрою що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто, в порядку приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, а наказом Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області (наказ № 2225-сг від 01.08.2016 р.) надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (тобто, в порядку одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації), то колегія суддів доходить висновку, що земельна ділянка площею 0.1130 га (згідно з технічною документацією) перебувала в користуванні ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 141, 149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.

Однак, земельна ділянка від ОСОБА_1 не вилучалася.

За приписами ст. 152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У зв`язку з цим висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 підтвердженого права власності на спірну земельну ділянку не має правового значення для суті спору, а право користування останнім спірною земельною ділянкою установлено та не заперечується.

Покликання суду на заяву ОСОБА_1 від 19.11.2015 р. про відмову від земельних ділянок не може слугувати належним і достовірним доказом у розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України, позаяк у цій заяві мова йде про передачу до земель запасу Бедевлянської сільської ради через невикористання земельної ділянки площею 0.50 га (?) в с. Бедевля, урочище «Говди», і припинення такого права юридично не оформлялося.

За наведених обставин і з урахуванням висновку експерта, який не спростовано, колегія суддів вважає, що права ОСОБА_1 як користувача земельної ділянки площею 0.1130 га в с. Бедевля, урочище Говди, були порушені, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване.

Разом із тим, оскільки позивач ОСОБА_1 помер, а його правонаступників (спадкоємців) не встановлено, то провадження у справі належить закрити з підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 255, ст. 256 ст.ст. 260, 261, ст. 377 ч.1, ч.3 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Рішення Тячівського районного суду від 27 листопада 2019 року скасувати.

2.Закрити провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Кошілка Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 27 листопада 2019 року (у складі судді Чопика В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Бедевлянської сільської ради та ОСОБА_3 , третя особа - державний реєстратор Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації Кут Василь Іванович, про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, витягу про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання недійсним і скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

3.Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 30 березня 2022 р.

Судді: