Провадження 2/756/553/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2022 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 1989 року перебував на службі в органах Державної прикордонної служби України, а з квітня 2014 року по квітень 2015 року обіймав посаду начальника управління внутрішньої та власної безпеки Адміністрації Державної прикордонної служби України, з якої був звільнений за власним бажанням. За час його служби до нього не було застосовано жодного виду стягнення, він не притягувався до будь-якого виду юридичної відповідальності.

ІНФОРМАЦІЯ_26 на інформаційному порталі ІНФОРМАЦІЯ_5, власником якого є ОСОБА_3 , опубліковано стаття під авторством ОСОБА_2 з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що містить неправдиву інформацію, а саме:

«Через начальника управления внутренней безопасности АГПСУ генерал-майора ОСОБА_1 на самые жирные должности начали назначаться земляки нашего героя: руководителем Чопского пограничного отряда стал полковник ОСОБА_11 (в прошлом - начальник штаба Луганского пограничного отряда под руководством ОСОБА_5) руководителем оперативно-поискового отдела стал полковника ОСОБА_12 (в прошлом начальник Луганского пограничного отряда по оперативно-поисковой работы также под руководством ОСОБА_5 ). Фактически, задание этих «осадников» было одно і собирать дань с контрабандистов и передавать львинную ее долю ОСОБА_5 и ОСОБА_1».

«Так вот, «Барва» переправила за рубеж 11000 ящиков курева в апреле, 3000 ящиков в мае. Уменьшение потока связано с отстранением господ ОСОБА_5 и ОСОБА_1 с должностей, и косвенно свидетельствуют о том, что именно они обеспечивали продвижение контрафактного груза. Насколько известно, сейчас сам ОСОБА_6 , и его доверенные люди на границе ОСОБА_7 и ОСОБА_8 (у которого в свое время ОСОБА_5 был заместителем по вопросам оперативнорозыскной деятельности) пытаются добиться отмены решения об отставке, но пока что безрезультатно. Стоит отметить, что ОСОБА_1 отметился не только на Закарпатье , но и в Котовском пограничном отряде, где его непосредственный подчиненный ОСОБА_18 организовывал переправку табака на молдавской (приднестровской) границе. Что касается еще одной схемы - транспортировки горючего через Дунай , то она действовала под руководством генерал-лейтенанта ОСОБА_10. После его увольнения из рядов госпогранслужбы, схему начал контролировать лично ОСОБА_1 . Надо сказать, действовал он здесь так же деликатно, как и гоголевский Чичиков в таможенном ведомстве: время от времени инсценировал задержание своего же товара, когда ему нужно было или уйти от подозрений, или добиться выгодных для него кадровых решений. Так одно из инсценированных задержаний горючего на Дунае было использовано для повышение по службе доверенного лица ОСОБА_1 полковника ОСОБА_9. В нашем распоряжении есть справки о некоторых "йовбаках", которые при содействии ОСОБА_5 с ОСОБА_6 рассредоточились о всей западной границей от берега Дуная до волынского Любомля.»

«Начнем с нашего ОСОБА_1 . Официальная должность - начальник пропускного пункта «Гоптовка» Харьковского погранотряда. Основная профессия - друг ОСОБА_14, сына одиозного ОСОБА_15 прокурора. С которым пограничник быстро сколотил преступную групировку, крышевавшую контрабанду спирта, продуктов питания и одежды из Российской Федерации. Основная прибыль шла ОСОБА_13 , зато ОСОБА_1 под прокурорским покровительством быстро рос по службе, стал начальником по внутренней безопасности Восточного регионального отделения, то есть Луганского, Донецкого, Харьковского и Сумского пограничных отрядов. Борьба с контрабандой велась соответствующим образом: никаких других контрабандистов вроде подопечных ОСОБА_1 вскоре не осталось. Что не прошло незамеченным и для «донецкого» руководства страны. Вскоре стараниями ОСОБА_13 наш герой оказался в кресле начальника управления внутренней безопасности Государственной пограничной службы, где установил рекорд государственного значения, которому бы позавидовал даже ОСОБА_26: всего за два месяца службы получил звание генерал майора - единственный прецедент за всю историю отечественного пограничного ведомства. Но самая блестящая операция новоиспеченного генерала была еще впереди: когда ОСОБА_1 во времена Революции Достоинства обеспечивал эвакуацию в Россию грузовиков с имуществом и ценностями уже приготовившегося к бегству ОСОБА_15 . Здесь понадобилось все: и свои люди на границе, и навыки контрабандиста. Говорят, что до трети имущества «усохло» по дороге, а сколько попало в карман ОСОБА_1 - то спросите у него самого.

Еще один достойный показательного судебного процесса персонаж - ОСОБА_7 правая рука ОСОБА_1 , что-то вроде внутреннего фискала в пограничном серпентариуме. Неформальная, но очень ответственная должность: ответственный за сбор средств для руководства управления (руководителем был генерал-лейтенант ОСОБА_16 и генерал-майор ОСОБА_17 ). Ответственный и за кадровую политику. Может быть бесценным свидетелем на любом суде, так как досконально знает кто, кому и сколько платит на западной границе.

А если нужно узнать то же самое о контрабандных потоках на востоке и юге страны, об этом компетентные органы вполне могут поинтересоваться у некоего ОСОБА_18 , «смотрящего» от ОСОБА_1 по тамошним неспокойным таможенным переходам.».

Крім того, така ж сама стаття була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 року на інформаційному порталі ІНФОРМАЦІЯ_4, власником якого є ОСОБА_4 , з посиланням на автора ОСОБА_2 та джерело ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вказана стаття привернула увагу більше 11 972 відвідувачів Інтернет ресурсу, що підтверджується інформацією з сайту. Таким чином, вказана недостовірна інформація була поширена серед великої кількості інтернет-відвідувачів сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , і стала предметом широкого обговорення серед громадян, а тому мала вплив на формування суспільної думки щодо його особистості.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд визнати недостовірною та такою що порушує право на його повагу честі, гідності та ділової репутації поширену в мережі Інтернет інформацію, наступного змісту:

«Через начальника управления внутренней безопасности АГПСУ генерал- майора ОСОБА_1 на самые жирные должности начали назначаться земляки нашего героя: руководителем Чопского пограничного отряда стал полковник ОСОБА_11 (в прошлом - начальник штаба Луганского пограничного отряда под руководством ОСОБА_5) руководителем оперативно-поискового отдела стал полковника ОСОБА_12 ( в прошлом начальник Луганского пограничного отряда по оперативно-поисковой работы также под руководством ОСОБА_5 ). Фактически, задание этих «осадников» было одно: собирать дань с контрабандистов и передавать львинную ее долю ОСОБА_5 и ОСОБА_1.»

«Так вот, «Барва» переправила за рубеж 11000 ящиков курева в апреле, 3000 ящиков в мае. Уменьшение потока связано с отстранением господ ОСОБА_5 и ОСОБА_1 с должностей, и косвенно свидетельствуют о том, что именно они обеспечивали продвижение контрафактного груза. Насколько известно, сейчас сам ОСОБА_6 , и его доверенные люди на границе ОСОБА_7 и ОСОБА_8 (у которого в свое время ОСОБА_5 был заместителем по вопросам оперативнорозыскной деятельности) пытаются добиться отмены решения об отставке, но пока что безрезультатно. Стоит отметить, что ОСОБА_1 отметился не только на Закарпатье , но и в Котовском пограничном отряде, где его непосредственный подчиненный ОСОБА_18 организовывал переправку табака на молдавской (приднестровской) границе. Что касается еще одной схемы транспортировки горючего через Дунай , то она действовала под руководством генерал-лейтенанта ОСОБА_10. После его увольнения из рядов госпогранслужбы, схему начал контролировать лично ОСОБА_1 . Надо сказать, действовал он здесь так же деликатно, как и гоголевский Чичиков в таможенном ведомстве: время от времени инсценировал задержание своего же товара, когда ему нужно было или уйти от подозрений, или добиться выгодных для него кадровых решений. Так одно из инсценированных задержаний горючего на Дунае было использовано для повышение по службе доверенного лица ОСОБА_1 полковника ОСОБА_9. В нашем распоряжении есть справки о некоторых «йовбаках», которые при содействии ОСОБА_5 с ОСОБА_6 рассредоточились о всей западной границей - от берега Дуная до волынского Любомля.».

«Начнем с нашего ОСОБА_1 . Официальная должность - начальник пропускного пункта «Гоптовка» Харьковского погранотряда. Основная профессия - друг ОСОБА_14, сына одиозного ОСОБА_15 прокурора. С которым пограничник быстро сколотил преступную групировку, крышевавшую контрабанду спирта, продуктов питания и одежды из Российской Федерации. Основная прибыль шла ОСОБА_13 , зато ОСОБА_1 под прокурорским покровительством быстро рос по службе, стал начальником по внутренней безопасности Восточного регионального отделения, то есть Луганского, Донецкого, Харьковского и Сумского пограничных отрядов. Борьба с контрабандой велась соответствующим образом: никаких других контрабандистов вроде подопечных ОСОБА_1 вскоре не осталось. Что не прошло незамеченным и для «донецкого» руководства страны. Вскоре стараниями ОСОБА_13 наш герой оказался в кресле начальника управления внутренней безопасности Государственной пограничной службы, где установил рекорд государственного значения, которому бы позавидовал даже ОСОБА_26: всего за два месяца службы получил звание генерал- майора - единственный прецедент за всю историю отечественного пограничного ведомства. Но самая блестящая операция новоиспеченного генерала была еще впереди: когда ОСОБА_1 во времена Революции Достоинства обеспечивал эвакуацию в Россию грузовиков с имуществом и ценностями уже приготовившегося к бегству ОСОБА_15 . Здесь понадобилось все: и свои люди на границе, и навыки контрабандиста. Говорят, что до трети имущества «усохло» по дороге, а сколько попало в карман ОСОБА_1 - то спросите у него самого.

Еще один достойный показательного судебного процесса персонаж - ОСОБА_7 правая рука ОСОБА_1 , что-то вроде внутреннего фискала в пограничном серпентариуме. Неформальная, но очень ответственная должность: ответственный за сбор средств для руководства управления (руководителем был генерал-лейтенант ОСОБА_16 и генерал-майор ОСОБА_17 ). Ответственный и за кадровую политику. Может быть бесценным свидетелем на любом суде, так как досконально знает кто, кому и сколько платит на западной границе.

А если нужно узнать то же самое о контрабандных потоках на востоке и юге страны, об этом компетентные органы вполне могут поинтересоваться у некоего ОСОБА_18 , «смотрящего» от ОСОБА_1 по тамошним неспокойным таможенным переходам.».

Також ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на протязі 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили за власні кошти здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування на інформаційному порталі ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлення, наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_26 на інформаційному порталі ІНФОРМАЦІЯ_5, була опублікована стаття, під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3". Вказана стаття містить неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 . Автором статті є ОСОБА_20 . Вказана стаття серед іншого містить твердження про входження позивача до кримінального угруповування, яке займалось контрабандою спирту, продуктів харчування та одягу на митниці з Російською Федерацією, отримувало незаконні прибутки. Твердження про те, що завдяки покрову сина одіозного екс генерального прокурора ОСОБА_13 - ОСОБА_14, ОСОБА_21 швидкопросувався по службі та отримав звання генерал майора в порушення встановленого законодавством порядку завдяки впливовому знайомству, а також призначав своїх підлеглих для здійснення контролю над контрабандними потоками в державі. В часи Революції Гідності, застосовуючи свої навики контрбандиста забезпечив евакуацію до Російської Федерації вантажівок з майном та цінностями вже приготувавшогося до втечі ОСОБА_22 .

Вказана інформація не відповідає дійсності. Автор не володіє будь-якими фактичними даними, які б підтверджували викладені твердження відносно ОСОБА_1 .».

Крім того, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на протязі 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили за власні кошти здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування на інформаційному порталі ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлення, наступного змісту:

«20 серпня 2019 року на інформаційному порталі ІНФОРМАЦІЯ_4 була опублікована стаття, під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3". Вказана стаття містить неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 . Автором статті є ОСОБА_20 . Вказана стаття серед іншого містить твердження про входження позивача до кримінального угруповування, яке займалось контрабандою спирту, продуктів харчування та одягу на митниці з Російською Федерацією, отримувало незаконні прибутки. Твердження про те, що завдяки покрову сина одіозного екс генерального прокурора ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , ОСОБА_21 швидко просувався по службі та отримав звання генерал майора в порушення встановленого законодавством порядку завдяки впливовому знайомству, а також призначав своїх підлеглих для здійснення контролю над контрабандними потоками в державі. В часи Революції Гідності, застосовуючи свої навики контрбандиста забезпечив евакуацію до Російської Федерації вантажівок з майном та цінностями вже приготувавшогося до втечі ОСОБА_22 .

Вказана інформація не відповідає дійсності. Автор не володіє будь-якими фактичними даними, які б підтверджували викладені твердження відносно ОСОБА_1 .».

Також, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 25 000 грн. 00 коп. компенсації моральної шкоди.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_24 у відзиві на позовну заяву просив у позові відмовити, посилаючись на його безпідставність. Крім того подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_25 позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_24 проти задоволення позову заперечував з огляду на його безпідставність.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі до квітня 2015 року, з якої був звільнений за власним бажанням у званнігенерал-майора.

Так, після закінчення Харківського вищого військового училища Національної гвардіїУкраїни з 07.1994 по 07.2000 служив старшим контролером відділення прикордонного контролю «Вовчанськ» контрольно-пропускного пункту «Куп`янськ» 4 загону прикордонного контролю Прикордонних військ України. З 07.2000 по 07.2001 - заступником начальника відділення прикордонного контролю «Вовчанськ» з виховної робота 2 прикордонної комендатури 4 прикордонного загону Південно-Східного напряму Прикордонних військ України, а з 07.2001 по 08.2002 - заступником начальника відділення прикордонного контролю «Гоптівка» 3 прикордонної комендатури 4 прикордонного загону Південно-Східного напряму Прикордонних військ України. З 08.2002 по 05.2006 - начальником відділення прикордонного контролю «Гоптівка» 4 прикордонного загону Східного напряму Прикордонних військ України. У період з 05.2006 по 07.2006 знаходився у розпорядженні начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а з 07.2006 по 09.2011 обіймав посаду начальника відділу Державної прикордонної служби України «Дергачі» типу Б 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України. У період з 09.2011 по 04.2013 працював начальником Окремого відділу внутрішньої безпеки по Східному регіональному управлінню Державної прикордонної служби України, а з 04.2013 по 08.2014 - начальником управління внутрішньої безпеки Департаменту персоналу Адміністрації Державної прикордонної служби України. На протязі 08.2014 - 04.2015 обіймав посаду Начальника управління внутрішньої та власної безпеки Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до будь-якого виду юридичної відповідальності за час його проходження військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_26 в мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якій серед іншого вказано наступну інформацію (далі - мовою оригіналу): «Через начальника управления внутренней безопасности АГПСУ генерал-майора ОСОБА_1 на самые жирные должности начали назначаться земляки нашего героя: руководителем Чопского пограничного отряда стал полковник ОСОБА_11 (в прошлом - начальник штаба Луганского пограничного отряда под руководством ОСОБА_5) руководителем оперативно-поискового отдела стал полковника ОСОБА_12 (в прошлом начальник Луганского пограничного отряда по оперативно-поисковой работы также под руководством ОСОБА_5 ). Фактически, задание этих "осадников" было одно і собирать дань с контрабандистов и передавать львинную ее долю ОСОБА_5 и ОСОБА_1».

«Так вот, «Барва» переправила за рубеж 11000 ящиков курева в апреле, 3000 ящиков в мае. Уменьшение потока связано с отстранением господ ОСОБА_5 и ОСОБА_1 с должностей, и косвенно свидетельствуют о том, что именно они обеспечивали продвижение контрафактного груза. Насколько известно, сейчас сам ОСОБА_6 , и его доверенные люди на границе ОСОБА_7 и ОСОБА_8 (у которого в свое время ОСОБА_5 был заместителем по вопросам оперативнорозыскной деятельности) пытаются добиться отмены решения об отставке, но пока что безрезультатно. Стоит отметить, что ОСОБА_1 отметился не только на Закарпатье , но и в Котовском пограничном отряде, где его непосредственный подчиненный ОСОБА_18 организовывал переправку табака на молдавской (приднестровской) границе. Что касается еще одной схемы транспортировки горючего через Дунай , то она действовала под руководством генерал-лейтенанта ОСОБА_10. После его увольнения из рядов госпогранслужбы, схему начал контролировать лично ОСОБА_1 . Надо сказать, действовал он здесь так же деликатно, как и гоголевский Чичиков в таможенном ведомстве: время от времени инсценировал задержание своего же товара, когда ему нужно было или уйти от подозрений, или добиться выгодных для него кадровых решений. Так одно из инсценированных задержаний горючего на Дунае было использовано для повышение по службе доверенного лица ОСОБА_1 полковника ОСОБА_9. В нашем распоряжении есть справки о некоторых «йовбаках», которые при содействии ОСОБА_5 с ОСОБА_6 рассредоточились о всей западной границей от берега Дуная до волынского Любомля.»

«Начнем с нашего ОСОБА_1 . Официальная должность - начальник пропускного пункта «Гоптовка» Харьковского погранотряда. Основная профессия - друг ОСОБА_14, сына одиозного ОСОБА_15 прокурора. С которым пограничник быстро сколотил преступную групировку, крышевавшую контрабанду спирта, продуктов питания и одежды из Российской Федерации. Основная прибыль шла ОСОБА_13 , зато ОСОБА_1 под прокурорским покровительством быстро рос по службе, стал начальником по внутренней безопасности Восточного регионального отделения, то есть Луганского, Донецкого, Харьковского и Сумского пограничных отрядов. Борьба с контрабандой велась соответствующим образом: никаких других контрабандистов вроде подопечных ОСОБА_1 вскоре не осталось. Что не прошло незамеченным и для «донецкого» руководства страны. Вскоре стараниями ОСОБА_13 наш герой оказался в кресле начальника управления внутренней безопасности Государственной пограничной службы, где установил рекорд государственного значения, которому бы позавидовал даже ОСОБА_26: всего за два месяца службы получил звание генерал-майора - единственный прецедент за всю историю отечественного пограничного ведомства. Но самая блестящая операция новоиспеченного генерала была еще впереди: когда ОСОБА_1 во времена Революции Достоинства обеспечивал эвакуацию в Россию грузовиков с имуществом и ценностями уже приготовившегося к бегству ОСОБА_15 . Здесь понадобилось все: и свои люди на границе, и навыки контрабандиста. Говорят, что до трети имущества «усохло» по дороге, а сколько попало в карман ОСОБА_1 - то спросите у него самого.

Еще один достойный показательного судебного процесса персонаж - ОСОБА_7 правая рука ОСОБА_1 , что-то вроде внутреннего фискала в пограничном серпентариуме. Неформальная, но очень ответственная должность: ответственный за сбор средств для руководства управления (руководителем был генерал-лейтенант ОСОБА_16 и генерал-майор ОСОБА_17 ). Ответственный и за кадровую политику. Может быть бесценным свидетелем на любом суде, так как досконально знает кто, кому и сколько платит на западной границе.

А если нужно узнать то же самое о контрабандных потоках на востоке и юге страны, об этом компетентные органы вполне могут поинтересоваться у некоего ОСОБА_18 , «смотрящего» от ОСОБА_1 по тамошним неспокойным таможенным переходам.».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 рокуця стаття автора ОСОБА_2 з посиланням на джерело ІНФОРМАЦІЯ_5 також опублікована в мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 34 Конституції України і ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, враховує положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У ст.ст. 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Таким чином межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість.

Публічна особа, державний службовець повинні бути готовими до підвищеного рівня критики, у тому числі у різкій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У цій категорії справ суду необхідно надати оцінку балансу права особи, зокрема преси, на свободу вираження поглядів, а також права особи на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

За положеннями ч. 2 ст. 29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Необхідно враховувати, що суспільство має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого, була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.

З огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб, їхньої діяльності є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Українська Прес-Група проти України» № 72713/01 від 29.03.2005 року, §§ 39-42), сфера для обмеження політичних висловлювань відповідно до пар. 2 ст. 10 Конвенції чи дебатів щодо питань, які становлять суспільний інтерес, є дуже малою. Межа допустимої критики щодо особи, яка виступає у своїй публічній якості, є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо відкриває кожне своє слово та вчинок для ретельної уваги журналістів та всього суспільства і тому має виявляти більшу терпимість. Звичайно, право на захист репутації поширюється і на публічних осіб, навіть коли вони виступають не як такі, проте вимоги такого захисту мають бути збалансовані з інтересами суспільства до відкритої дискусії з політичних питань.

Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. Свобода слова передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. При дотриманні умов пар. 2 ст. 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає демократичного суспільства.

Поширена відносно відповідача інформація стосується суспільно важливої тематики і, з огляду на природу поширеної інформації, висновки судів про те, що така інформація має розглядатися у контексті статті у цілому як критичні висловлювання, а не чисті твердження щодо фактів, слід визнати правильними.

Відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст. 10 Конвенції.

Однак, навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Висновки про відповідність поширеної інформації дійсності кожний громадянин має змогу зробити самостійно за результатами отримання інформації із засобів масової інформації, повідомлень, виступів тощо в межах ведення дискусій та обговорень з питань дотримання принципів прозорості та доброчесності у діяльності, яка стосувалася виконання обособою його посадових обов`язків під час перебування на службі, а також у подальшій діяльності, яка може бути пов`язана з політикою.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 643/13286/19 від 22.09.2021 року.

Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі та до звільнення з військової служби у 2015 році обіймав посаду начальника управління внутрішньої та власної безпеки Адміністрації Державної прикордонної служби України, має військове звання генерал-майор, а тому межі допустимої критики відносно нього є значно ширшими, ніж щодо окремої пересічної особи, в силу займаних ним керівних посад у Державній прикордонній службі України, наявності суспільного інтересу щодо його особи, зокрема щодо питань дотримання принципів прозорості і доброчесності, а також передбачених законом процедур при переміщенні товарів через митний кордон України, суд дійшов висновку про те, що поширена відносно нього на інтернет-ресурсах спірна інформація є власними критичними судженнями її автора, вираженням його суб`єктивної думки й поглядів, тому така інформація не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості відповідно ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію».

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя