Справа № 447/1233/21 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 22-ц/811/283/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року (повний текст рішення складено 15 листопада 2021 року), у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів), Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) про перерахунок боргу, стягнення інфляційних збитків, відсотків з боржника ОСОБА_2 та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів), Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) про перерахунок боргу, стягнення інфляційних збитків, відсотків з боржника ОСОБА_2 та стягнення моральної шкоди.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просив зробити перерахунок боргу, який становив на час розгляду справи № 447/2497/16-ц 31 жовтня 2017 року - 321 951 грн 60 коп.; стягнути інфляційні збитки з боржника ОСОБА_2 в сумі 83 782 грн 80 коп. та 3 % річних в сумі 34 612,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що державними виконавцями протягом 3 років і 5 місяців не вживалися заходи щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 боргу. Так, відповідач в особі його керівника Гармадія М.Т. повинен був звернутися до суду про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 в порядку статті 625 ЦК України та накласти штраф щодо невиконання останнім рішення суду. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, зазначає, що боржником ОСОБА_2 внаслідок судової тяганини завдано величезних збитків його здоров`ю, також і відповідачами, які увесь час покривають ОСОБА_2 та своєю бездіяльністю знущаються над ним та його родиною. Просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що в Миколаївському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало АСВП № 60116758 від 19 вересня 2019 року, яке об`єднує три виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 447/2497/16-ц. Оскільки не здійснено стягнення основного боргу з ОСОБА_2 , який станом на 31 жовтня 2017 року становив 321 951 грн 60 коп., він звернувся з позовом в суд щодо індексації компенсації боргу від 31 жовтня 2017 року, стягнення інфляційних збитків, відсотків та відшкодування моральної шкоди. Звертає увагу на те, що ним надано суду всі необхідні докази з АТ «Ощадбанк», зокрема довідку про перераховані відповідачами кошти. Вважає, що оскільки протягом чотирьох років не виконується рішення суду він має право на індексацію, компенсацію боргу. Окрім того, ОСОБА_2 , здійснюючи адвокатську діяльність має вплив на правоохоронні органи. Щодо відшкодування моральної шкоди, мотивує апеляційну скаргу тим, що внаслідок судової тяганини з усіма відповідачами по даній справі, які весь час покривають боржника ОСОБА_2 , йому та його родині завдано непоправиму для здоров`я шкоду, що підтверджується долученими до матеріалів справи медичними довідками про погіршення стану здоров`я. Вважає, що моральна шкода проявляється ще і внаслідок психічного впливу, позбавлення можливостей в повній мірі реалізації ним своїх звичок, бажань, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, пошуку можливих способів захисту своїх порушених прав, зниження репутації.

Просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В березні 2022 року на адресу суду від Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відтак, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року є законним, обґрунтованим, таке слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити без його участі в зв`язку з поганим станом здоров`я. Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, розпискою, про причини неявки суд не повідомили.

Наведене, на думку колегія суддів, не виключає можливість здійснити розгляд справи у відсутності всіх учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22 січня 2018 року у справі № 447/2497/16-ц позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк позовної давності. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч ) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 31 жовтня 2017 року становить 321 951 (триста двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят один ) гривень 60 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних в сумі 28 975 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять ) гривень 64 копійки. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 січня 2018 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60040674 по примусовому виконання виконавчого листа № 447/2497/16-ц, виданого 05 серпня 2019 року Миколаївським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 31 жовтня 2017 року становить 321 951 грн 60 коп.

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів), Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) про перерахунок боргу,стягнення інфляційних збитків, відсотків з боржника ОСОБА_2 та стягнення моральної шкоди (а.с. 1- 5).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав невідповідності позовної заяви вимогам статтей 175 - 177 ЦПК України (а.с.7).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, позивачем не визначено процесуальний статус боржника ОСОБА_2 , як відповідача, та не конкретизовано зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. (а.с.10-11).

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10).

У справі, що переглядається позов пред`явлено лише до Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Позивачем ОСОБА_1 боржник ОСОБА_2 відповідачем в позовній заяві не визначений. Під час розгляду справи позивачем ОСОБА_1 клопотань про залучення до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача не подано.

Позовні вимоги заявлені позивачем ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів), Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) про перерахунок боргу та стягнення ними з боржника ОСОБА_2 інфляційних збитків, відсотків з боржника ОСОБА_2 в порядку статті 160 ЦПК України (стягнення на підставі судового наказу) та стягнення моральної шкоди. Позовної вимоги саме до ОСОБА_2 позивачем не заявлено.

Наведене є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні вищезазначеної позовної вимоги.

Також слід зазначити, що оскільки до повноважень державного виконавця не віднесено здійснення перерахунку боргу, визначеного у виконавчому документі, та стягнення з боржника ОСОБА_2 інфляційних збитків, відсотків в порядку статті 160 ЦПК України (стягнення на підставі судового наказу), як заявлено в позовних вимогах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог.

Щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутнє та позивачем не надано судового рішення, яке набрало законної сили про визнання бездіяльності державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) по зведеному виконавчому провадженні АСВП № 60116758 від 19 вересня 2019 року неправомірною, відтак, дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідачів Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів), Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь позивача моральної шкоди, завданою бездіяльністю відповідачів, є безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки, розглядаючи даний спір, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову в цілому.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм процесуального права або з порушенням норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт перший статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 11 квітня 2022 року.

Керуючись статтями 259, 268, 315, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич