Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1352/21

Провадження № 2/943/272/2022

15 лютого 2022 року м. Буськ Львівської області

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську без фіксації технічним засобом цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», представник адвокат Станько М.М. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання,

в с т а н о в и в:

20.07.2021 представник ТзОВ «Львівгаз збут» адвокат Станько М.М. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 33 900,21 грн. основного боргу, 1 141,71 грн. інфляційних втрат, 3% річних за період з 01.09.2020 року по 16.07.2021 року 294,75 грн та 2 270,00 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що ухвалою Буського районного Львівської області від 24 червня 2021 скасовано судовий наказ про стягнення із відповідачів заборгованості за спожитий природний газ. Відповідачі, які є споживачами природного газу за місцем свого проживання використовують для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут». Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачам послуги, однак, споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не сплачували повністю вартість спожитого газу, тому виникла заборгованість яка станом на 16.07.2021 складається з: 33 900,21 грн. основного боргу, 1 141,71 грн. інфляційних втрат, 2 270,00 грн. сплаченого судового збору. Відповідачі не зверталися до ТзОВ «Львівгаз збут» із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувались послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак, взаємних прав і обов`язків, що з таких випливають. При цьому, позивач зазначає, що оскільки обов`язок споживача житлово комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на умовах договору, а й на вимогах закону, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово комунальних послуг. Зважаючи на те, що по даний час відповідач не сплачує заборгованості за послуги газопостачання, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 02.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 повторно не з`явився, повідомлявся про день, час та місце судового розгляду, шляхом направлення поштової кореспонденції, повідомлення поверталися на адресу суду з відмітками «адресат відмовився».

Не дивлячись на неотримування відповідачами повідомлень та повісток суду ними подавалися додаткові документи, які скріплені написом « ОСОБА_3 ». Крім того 25.08.2021 року на адресу суду відповідачами подано відзив на позовну заяву, який прошито та скріплено написом: «: ОСОБА_3 : : ОСОБА_4 » в якому вони зазначають, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Зазначили, що із заявленими позовними вимогами не погоджуються, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Стверджують, що провадження слід закрити, оскільки дана позовна заява подана до відповідачів-фізичних осіб без доказу: існування таких фізичних осіб, укладення договірної угоди, перебування фізичних осіб за вказаною адресою, з невідомо де взятими РНОКПП, якого у них, як у ОСОБА_5 та Жінки немає і бути не може. Звертають увагу суду на те, що заперечуючи проти позову, та вносячи для суду ясність у вигляді відзиву , ОСОБА_5 та Жінка не захищаються (бо не є винними), а створюють умови для якісної роботи суду допомагають встановити повну відсутність правовідносин, (що вказує на відсутність спору, оскільки позовна заява є лише спробою через введення суд в оману, легалізувати злочинні дії з викрадення персональних даних, разом з комунальною власністю, що належить українцям на підставі Декларації про державний суверинітет та ст. 13, 142, 143 Конституції України). Зазначають те, що позивач намагається ввести суд в оману з метою отримання неправомірної вигоди, приховавши від суду значну кількість доказів відсутності відносин та незаконності його дій. Докази того, що, ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» викрало та незаконно використовує майно громади, українців: газове комунальне господарство, викрадено разом з мережами, а також персональні дані всіх жителів Львівської області, і наші в тому числі. Стаття 37 Закону України «Про ринок природного газу» визначає, що оператор газоросподільної системи відповідає за надійну і беспечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Вказують на те, що стаття 13 Конституції України говорить, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Отже газ будучи природнім ресурсом, який видобувається в Україні є власністю Українського народу. Звертаючись до суду про стягнення з власників газу, українців оплати за газ (їх власність), оператор має надати доказ того, що цей «газ» у нього був і де він його взяв та по якій ціні, в іншому випадку це розцінюється, як спроба зробити з нас - скупщиків краденого газу і реалізувати це через суд, так як погрози ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», фізичне насилля, завдання колосальної моральної шкоди та фактично реалізований за попередньою змовою групою осіб злочин 1-2 лютого 2021 року, що полягав у відрізці у зимовий період нашого будинку від головної газової труби по видуманій і нічим не підтвердженій причині «витік газу», залишення нас в небезпеці не подіяли. Також увідомили, що дня 21, місяця травня, року 2021 від ОСН - Будинкового комітету Джерело Рода», учасниками якого є ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ТОВ «Львівгаз збут» була направлена вимога щодо надання необхідної інформації для заключення в подальшому договору. Також зазначають, що до позовної заяви не надано всі передбачені ліцензії на здійснення законної діяльності. Газорозподільне підприємство - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює транспортування природного газу газорозподільними мережами безпосередньо споживачам до межі балансової належності, у власності чи в користуванні якого перебувають газорозподільні системи та інші виробничі об`єкти та який здійснює щодо них функції з оперативно-технологічного управління. До позовної заяви не надано докази у вигляді акту розмежування балансової належності та докази про перебування відповідних мереж «у власності або законному користуванні» позивача. Як зазначено у відзиві зокрема ні до чого не можуть примушувати ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ні жодна юриздикція, ні органи, ні посадові особи, ні тим більше приватні монополісти, так як ОСОБА_5 та Жінка вище будь якої юриздикції. У відповідності до норм ГКУ та власне Кодексу (що по суті є правилами), договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання - це письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги. Доказу направлення пропозиції та відповідь про прийняття немає. Вимагають у суда, діяти в честі та: закрити судове провадження за позовом ТОВ «Львівгаз збут» по справі №943/1352/21 від 2 серпня 2021 року; зазначити в Рішенні суду відсутність договірних відносин та боргових зобов`язань у Олега та ОСОБА_9 щодо позивача ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», заборонити ТОВ «Львівгаз збут» - збір, зберігання, обробку, оцифровування, використання, передачу, розповсюдження наших персональних даних, зобов`язати позивача ТОВ «Львівгаз збут» виконати усі умови договору від дня 21 місяця травня 2021 року про надання інформації та сплатити на нашу користь згідно з заключеним (акцептованим) позивачем договору від дня 21 місяця травня 2021 року, суму в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень на картковий рахунок: НОМЕР_1 , усіх винних у вчиненні перелічених злочинів щодо нас та щодо українців притягнути до відповідальності, про рішення по даній заяві повідомити нас письмово на нашу вищевказану дорожню адресу.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою Буського районного Львівської області від 24.06.2021 скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до довідки про фінансовий стан заборгованості за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що сума боргу станом на липень 2021 становить 33 900,21 грн.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права - «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. №476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

У пункті 5 частини 3 статті 20 Закону України «При житлово - комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ч.1 п.17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п.29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Крім того, відповідно до абз.2, п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем.

ТзОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017 р. №187. Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента).

Згідно п.11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства.

Відповідно до п.14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, реєстру контрольного зняття показів лічильника та фінансового стану абонента, відповідачі споживали природній газ за адресою: АДРЕСА_1 , визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають.

Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Розділу III Правил - фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем.

Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента).

П.1 ч.1ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13.

Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 послуги з газопостачання, однак споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та повністю не оплачували вартість спожитого природного газу, у зв`язку з чим, згідно фінансового стану абонента, у відповідачів за період з вересня 2020 року по липень 2021 року у сумі 33 916,31 грн. Вказаний розмір заборгованості відповідачами не оспорюється, а відтак приймається судом.

Разом із тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установленихст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Закріплена в п.10 ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена частиною другою ст.625 ЦК України.

Таким чином, у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2ст.625 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що, крім основного боргу за спожиті послуги, у зв`язку з несвоєчасним погашенням відповідачами нарахованих до сплати сум, позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати за період з 01.09.2020 року по 16.07.2021 року 1 141,71 грн. та 3% річних за період з 01.09.2020 року по 16.07.2021 року 294,75 грн., що підтверджується розрахунком 3% річних і інфляційних втрат. Вказаний розрахунок відповідачами не оспорюється.

Виходячи з цього, відповідач повинна виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з газопостачання не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що зазначено у п.17 Правил постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за №1382/27827.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги.

Таким чином, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 33 900,21 грн. основного боргу, 1 141,71 грн. інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.09.2020 року по 16.07.2021 року в сумі 294,75 грн.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Відтак, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 270,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.11, 14,509, 526, 530, 625, 629, 901,903 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання:

- 33 900 (тридцять три тисячі дев`ятсот) гривень 21 коп. основного боргу на розподільчий рахунок АТ "Ощадний банк України" МФО 325796, НОМЕР_4 , ;

- 1 141 (одна тисяча сто сорок одна) гривня 71 коп. інфляційних втрат та 294 (двісті дев`яносто чотири) гривні 75 коп. 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості на основний поточний рахунок АБ «Кліринговий Дім» МФО 300647, НОМЕР_5 .

- 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. сплаченого судового збору на поточний рахунок АБ «Кліринговий Дім» МФО 300647, НОМЕР_5 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17.03.2022 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», місцезнаходження: м. Львів, вул. Шевченка Т., 111А 79039, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя: Г. О. Шендрікова