Житомирський апеляційний суд
Справа №276/220/18 Головуючий у 1-й інст. Збаражського А.М
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 276/220/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 56585 грн. 50 коп. Вказане рішення не виконане у повному обсязі, що є підставою для застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 21063 грн. 68 коп., у тому числі: 17094 грн. 48 коп. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 3218 грн. 40 коп., а також 750 грн. 80 коп. витратних збитків (судового збору).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18348 грн. 62 коп., а також по 101 грн. судового збору, в дольовому порядку з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду про стягнення на користь позивача боргу було виконане у серпні 2018 року. При цьому, звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 намагається вдруге стягнути заборгованість за кредитним договором, яка вже була предметом судового розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд обгрунтовано застосував положення статті 625 ЦК України, оскільки спірні правовідносини пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло у відповідачів на підставі рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2008 року між КС « Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_2 укладений договір споживчого кредиту, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 27000 грн., строком до 20 листопада 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Цього ж дня між кредитодавцем та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 укладені окремі договори поруки.

20 жовтня 2015 року між КС « Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_1 укладені договори відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та договорами поруки.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 56585 грн. 50 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 10000 грн., заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 35300 грн., які нараховані станом на 30 листопада 2015 року; 9700 грн. договірних нарахувань та 900 грн. інфляційних втрат.

Як свідчать матеріали справи, виконавчі листи, видані на підставі вказаного рішення суду, перебували на примусовому виконанні в Управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Долучений до матеріалів справи лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19 лютого 2018 року містить інформацію про те, що 21 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_2 . В подальшому, на користь позивача здійснювалось перерахунок коштів на виконання рішення суду.

В судовому засіданні також встановлено, що остаточно рішення суду було виконане одним із боржників 6 серпня 2018 року.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 вказаної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2016 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а саме,- до 6 серпня 2018 року. За таких обставин позивач вправі ставити питання про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних.

Водночас, при здійсненні розрахунку вказаних сум, суд зазначив, що сума боргу протягом вказаного періоду залишалась незмінною - 56585 грн. 50 коп. Така ж інформація й міститься у здійсненому позивачем розрахунку інфляційних та трьох відсотків річних.

Однак, як встановлено судом, під час здійснення примусового виконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року винесено постанову про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_2 , й рішення суду частково виконувалось, внаслідок чого сума боргу зменшувалась та не була сталою протягом вказаного періоду.

В свою чергу, матеріали справи не містять інформації про дату та розмір перерахованих стягувачу грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. За таких обставин, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Володарсько-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1057 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: