ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/7473/20

провадження № 22-ц/4809/310/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Кіровоградської області,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2021 року у складі судді Драного В. В. і

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області (далі КДКА Кіровоградської області) та просив стягнути на свою користь 100 000 грн моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями.

Позовна заява мотивована тим, що позивач з 2004 року є адвокатом, а рішенням КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 6 місяців.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 дане рішення визнано протиправним та скасовано.

Позивач вважає, що констатація відповідачем у своєму рішенні систематичного порушення позивачем Правил адвокатської етики приголомшила позивача та викликала в нього чимале внутрішнє обурення, оскільки він завжди сумлінно виконував професійні обов`язки, має чималий професійний досвід, користувався повагою та авторитетом серед колег, неодноразово обирався до органів адвокатського самоврядування.

ОСОБА_1 зазначає, що дане рішення КДКА Кіровоградської області призвело до моральних страждань та створило певний психологічний дискомфорт.

Так, позивач протягом липня-листопада 2019 року докладав значних зусиль для надавання заперечень по суті скарги, а в подальшому для оскарження рішення відповідача.

Дане рішення відповідача тривалий час пригнічувало ОСОБА_1 , наводило його думки на сумніви щодо своїх професійних здібностей, втрату віри у власні сили.

Також, внаслідок зупинення права на заняття адвокатською діяльність протягом декількох місяців позивач був змушений припинити надання правової допомоги клієнтам, а в кримінальних провадженнях за його участі заявити самовідвід.

Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності набуло широкого розголосу в професійному середовищі, та, на його думку, призвело до втрати своєї репутації серед колег.

Сам по собі факт оскарження незаконного рішення відповідача змінив його як особистість через тривалу невизначеність свого становища, були періодичні хвилювання, розмірковування та побоювання за результат справи, що впливало на його психічний стан.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до КДКА Кіровоградської області про стягнення моральної задоволено частково.

Стягнуто з КДКА Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, заподіяну незаконним рішенням.

Стягнуто з КДКА Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 200 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що прийняте відповідачем КДКА Кіровградської області рішення, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю терміном на 6 місяців, визнано судом протиправним та скасовано, як наслідок, суд першої інстанції вважав доведеною вину відповідача та наявність передбачених законом підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди.

Суд першої інстанції вважав, що прийняття відповідачем рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано судом, спричинили йому душевні страждання, психологічне напруження, переживання, розчарування, психологічний стрес та відчуття невизначеності, порушення нормальних життєвих зв`язків, тобто заподіяли йому моральну шкоду.

Відтак, беручи до уваги характер та тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій відповідача, здійснення додаткових зусиль для поновлення адвокатом своїх порушених прав, характер немайнових втрат та можливість їх відновлення та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд першої інстанції визначив розмір компенсації в сумі 20 000 грн, який відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та враховує моральні страждання позивача.

В апеляційній скарзі КДКА Кіровоградської області просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а судом було неповно досліджено всі обставини справи.

Застосовуючи, як спосіб захисту норм статті 1167 ЦК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, чим порушив норми процесуального права, адже предметом позову у справі є стягнення моральної шкоди, завданої прийнятим рішенням відповідача як органом державної влади або органом місцевого самоврядування з презумпцією обов`язкової сплати моральної шкоди незалежно від вини такого органу.

Також, суд першої інстанції порушив принцип безсторонності суду, фактично перейшовши на сторону позивача та обравши йому новий спосіб захисту.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що підставою для скасування рішення КДКА Кіровоградської області стало вихід відповідача при повторному розгляді скарги за межі розгляду первинної скарги, а саме прийняття до уваги та оцінка доводів та документів, які не надавались під час першого розгляду скарги.

При повторному розгляді скарги КДКА Кіровоградської області виконала припис, визначений в рішення ВКДКА V-001/2019 від 30.05.2019, яким було скасоване попереднє рішення відповідача та надала оцінку доводам та документам залученим на стадії розгляду скарги ВКДКА.

Рішеннями Київського окружного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду, яким скасовано рішення відповідача, не було встановлено відсутність у діях позивача дисциплінарного проступку.

При здійсненні розгляду скарги на дії позивача, відповідач забезпечив дотримання всіх прав позивача, а будь-яких принизливих дій щодо ОСОБА_1 з боку КДКА Кіровоградської області не було, що свідчить про відсутність умисних дій відповідача, які б були направлені на порушення прав позивача.

Крім того, судом першої інстанції встановлено відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я позивача.

Позивач, при зверненні до суду з позовом не довів, що він вів адвокатську діяльність, як таку, за виключеням двох кримінальних проваджень.

Суд першої інстанції необґрунтовано встановив в оскаржуваному рішенні, що адвокатська діяльність є основною сферою професійної діляності позивача, так як ці обставини не доведені будь-якими належними доказами, крім слів позивача.

По суті, єдине, на що посилався суд першої інстанції при задоволенні позову це наявність рішення відповідача, яке рішенням суду визнане протиправним.

Відповідач вважає, що визначена судом компенсація є несправедливою, а всі душевні страждання позивача є надуманими та недовденими належними доказами.

КДКА Кіровоградської області також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що вона є неприбутковою професійною організацією та є органом адвокатського самоврядування, як наслідок, її члени зазвичай виконують свої обов`язки на засадах безоплатності.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити КДКА Кіровоградської області в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 100 000 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн, станом на 01.01.2022 становить 248 100 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК Українимежах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 2004 року № 6-12-4 позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та являється адвокатом.

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.05.2019 № V-001/2019 рішення дисциплінарної палати КДКА Кіровоградської області від 17.10.2018 № 27 про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 скасовано, матеріали дисциплінарної справи направлено на новий розгляд до КДКА Кіровоградської області на стадію розгляду дисциплінарної скарги.

Рішенням КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 3, 6 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Однак, ОСОБА_1 оскаржив дане рішення до Київського окружного адміністративного суду. 20.11.2019 за заявою ОСОБА_1 суд виніс ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено дію даного рішення КДКА Кіровоградської області до набрання рішенням у справі законної сили, яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 була скасована.

25.11.2019 на веб-сайті Національної асоціації адвокатів України опубліковано новину із заголовком «Адвоката Іванова притягнуто до дисциплінарної відповідальності за привласнення повноважень члена Ради адвокатів м. Києва», в якій описано зміст Рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у кримінальній справі № 755/1417/17 задоволено заяву захисника Іванова І.О. про самовідвід на підставі рішення КДКА Кіровоградської області.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 у кримінальній справі № 336/176/16 задоволено заяву захисника Іванова І.О. про самовідвід на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 № 143.

19.02.2020 рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/6489/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до КДКА Кіровоградської області, третя особа НААУ, Рада адвокатів України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 320/6489/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції задоволено, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до КДКА Кіровоградської області, третя особа НААУ, Рада адвокатів України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю».

При цьому, як вбачається з роздруківки профайлу адвоката Іванова І.О. з Єдиного реєстру адвокатів України від 23.11.2020 право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю припинялося з 13.06.2019 по 13.06.2020 на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 № 143 та з 12.11.2019 по 12.05.2020 на підставі рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7.

12.07.2019 суд за заявою ОСОБА_1 виніс ухвалу про забезпечення позову у справі № 320/3497/20, якою зупинено дію оскаржуваного в даній справі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 № 143 до набрання рішенням у справі законної сили, яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 була залишена без змін.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, які і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі № 761/17947/20 (провадження № 61-14153св21) зазначено, що «тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди».

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року в справі № 761/24143/19 (провадження № 61-17538св20).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК Українивизначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 2004 року № 6-12-4 позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (том 1 а.с. 10).

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.05.2019 № V-001/2019 рішення дисциплінарної палати КДКА Кіровоградської області від 17.10.2018 № 27 про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 скасовано, матеріали дисциплінарної справи направлено на новий розгляд до КДКА Кіровоградської області на стадію розгляду дисциплінарної скарги (том 1 а.с. 91-95).

Рішенням КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 3, 6 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (том 1 а.с. 11-22).

Київський окружний адміністративний суд 20.11.2019 виніс ухвалу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, якою зупинено дію даного рішення КДКА Кіровоградської області до набрання рішенням у справі законної сили (том 1 а. с. 43-50), яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 була скасована (том 1 а. с. 51-56).

25.11.2019 на веб-сайті Національної асоціації адвокатів України опубліковано новину із заголовком «Адвоката Іванова притягнуто до дисциплінарної відповідальності за привласнення повноважень члена Ради адвокатів м. Києва», в якій описано зміст Рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 (том 1 а.с. 57-58).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у кримінальній справі № 755/1417/17 задоволено заяву захисника Іванова І.О. про самовідвід на підставі рішення КДКА Кіровоградської області (том 1 а. с. 59-61).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 у кримінальній справі № 336/176/16 задоволено заяву захисника Іванова І.О. про самовідвід на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 № 143 (том 1 а. с. 59-61).

19.02.2020 рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/6489/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до КДКА Кіровоградської області, третя особа НААУ, Рада адвокатів України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту відмовлено (том 1 а. с. 96-113).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 320/6489/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції задоволено, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до КДКА Кіровоградської області, третя особа НААУ, Рада адвокатів України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю» (том 1 а.с. 23-39).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, як вбачається з роздруківки профайлу адвоката Іванова І.О. з Єдиного реєстру адвокатів України від 23.11.2020 право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю припинялося з 13.06.2019 по 13.06.2020 на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 № 143 та з 12.11.2019 по 12.05.2020 на підставі рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 (том 1 а.с. 9).

12.07.2019 суд за заявою ОСОБА_1 виніс ухвалу про забезпечення позову у справі № 320/3497/20, якою зупинено дію оскаржуваного в даній справі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 № 143 до набрання рішенням у справі законної сили (том 1 а.с. 135-136), яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 була залишена без змін (том 1 а.с. 51-56).

Враховуючи викладене, право ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю на підставі рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 № 7 було фактично зупинено з 12.11.2019 по 20.11.2020 та з 13.02.2020 по 12.05.2020.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок винесення відповідачем КДКА Кіровоградської області відносно позивача рішення, яке постановою суду визнано протиправним та скасовано, він був змушений докладати додаткових моральних зусиль для захисту своїх прав шляхом звернення до судів першої та апеляційної інстанції з позовом (скаргою), зазнав інших втрат немайнового характеру, що полягають у тривалих моральних стражданнях, хвилюванні, відчутті несправедливості, тривалій невизначеності, незручностях, пов`язаних з необхідністю змінювати свій звичний уклад життя, порушенні нормальних життєвих стосунків, в тому числі щодо доступу до професійної діяльності як адвоката.

Оскільки прийняте відповідачем КДКА Кіровградської області рішення, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю терміном на 6 місяців визнано судом протиправним, тобто незаконним, суд вважає доведеною вину відповідача та наявність передбачених законом підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди.

При цьому, КДКА Кіровоградської області не довела належними доказами відсутність її вини у завданні моральної шкоди позивачу.

Прийняття КДКА Кіровоградської області рішення № 7 від 12.11.2019 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано судом, спричинили останньому душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, порушення нормальних життєвих стосунків, тобто заподіяли йому моральну шкоду.

З аналізу встановлених судом обставин вбачається наявність усіх необхідних елементів для настання цивільно-правової відповідальності КДКА Кіровоградської області: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, належним чином оцінивши наявні у матеріалах справи докази та встановивши незаконність дій відповідача КДКА Кіровоградської області щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення на його користь грошових коштів на відшкодування моральної шкоди з КДКА Кіровоградської області.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З огляду на тривалість вимушених змін у житті позивача та моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок прийняття КДКА Кіровоградської області незаконного рішення, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на його користь 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості.

Схожі за змістом висновки викладено в постанові Верховного Суду від 03 лютого 2022 року у справі № 607/678/20 (провадження № 61-14991св21).

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що застосовуючи, як спосіб захисту норми статті 1167 ЦК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, з огляду на те, що аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивач не посилався на ст. 1173 ЦК України, як на підставу для стягнення моральної шкоди, а зазначав загальні норми ЦК України та доводив наявність вини відповідача, що відповідає положенню ст. 1167 ЦК України.

З огляду на викладене, також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те що, суд першої інстанції порушив принцип безсторонності суду, фактично перейшовши на сторону позивача та обравши йому новий спосіб захисту.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що підставою для скасування рішення КДКА Кіровоградської області стало вихід відповідача при повторному розгляді скарги за межі розгляду первинної скарги, а саме прийняття до уваги та оцінка доводів та документів, які не надавались під час першого розгляду скарги, є безпідставними з огляду на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено незаконність дій відповідача.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я позивача, було враховано судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, а вказана обставина не є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а тому посилання апеляційної скарги у вказаній частині є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що КДКА Кіровоградської області є неприбутковою професійною організацією та є органом адвокатського самоврядування, не впливає на її деліктоздатність, оскільки відповідач є юридичною особою та саме його діями позивачу було завдано моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області залишити без задоволення, арішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко