Справа № 627/24/22
06 квітня 2022 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області у складі
головуючого - Вовк Л. В.
з участю секретаря - Ніколайчик А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що згідно розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 263 від 23 грудня 2021 року «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу» до її дитячого будинку сімейного типу влаштовано на виховання та спільне проживання малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Біологічним батьком дитини є відповідач по справі ОСОБА_2 .. Оскільки за час знаходження дитини в сім?ї позивача ОСОБА_2 жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок, про що свідчить оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив не подав.
У відповідності до ст.ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Як було встановлено в судовому засіданні, малолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). (а.с. 8)
Відповідно до вищевказаного свідоцтва, батьком дитини записано відповідача ОСОБА_2 , а матір?ю - ОСОБА_4 ..
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с. 16)
Згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 13.10.2021 року малолітнього ОСОБА_3 відібрано від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав. (а.с. 10-11)
Відповідно до розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 532 від 12 грудня 2006 року «Про створення дитячого будинку сімейного типу» в АДРЕСА_1 , було створено дитячий будинок сімейного типу та позивача ОСОБА_1 визнано матір?ю-вихователем. (а.с. 6)
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1023 від 21.12.2021 року «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування» ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 7)

Згідно розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 263 від 23 грудня 2021 року «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу» до її дитячого будинку сімейного типу влаштовано на виховання та спільне проживання малолітню дитину ОСОБА_3 (а.с. 12-14)

Згідно довідки про склад сім?ї № 56 від 12 січня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 15)

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку 1/4 частина на одну дитину.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як свідчить ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 працездатний, враховуючи стан здоров`я і матеріальне становище дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов , оскільки він підтверджений належними , достатніми та допустимими доказами, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, даний розмір аліментів буде розумним і справедливим, а також достатнім для забезпечення мінімальних потреб дитини та не буде ставити у скрутне становище платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 20 січня 2022 року.

Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 181 СК України, ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 20.01.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106)в розмірі 992 (дев?ятсот дев?яносто дві) грн. 40 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Л. В. Вовк