Номер провадження: 22-ц/813/290/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ореза Валентина Павловича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив усунути відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

09 березня 2021 року представник відповідачів адвокат Орез В.П. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року у задоволенні заяви адвоката Ореза В.П. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Орез Валентин Павлович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року скасувати та задовольнити його заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 , будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 30.11.2022 року на 14-30 г., в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про відкладення апеляційного розгляду через його хворобу.

Апеляційним судом з урахуванням першої неявки позивача та апелянта в судове засідання до суду апеляційної інстанції та повідомлення про причини неявки з наданням документального медичного підтвердження перебування на лікарняному відкладено розгляд справи до 16-00 г. 22.02.2022 року.

Позивач ОСОБА_2 , будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 22.02.2022 року на 16-00 г., в судове засідання повторно не з`явився, надіславши заяву про відкладення апеляційного розгляду через його хворобу.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адвокат Орез В.П. заперечував проти повторного відкладення апеляційного розгляду, звернувши при цьому увагу на перевищення розумного строку перегляду справи в апеляційному порядку і відсутність підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наведених в цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Судова колегія виходить з такого.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться:

1) витрати на професійну правничу допомогу;

2) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу та витрати на перекладача належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса з позовом про усунення від права на спадкування за законом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.12.2019 року на 12-50 г. (т. 1 а. с. 32-33).

На підставі ордерів від 20.02.2020 року, 02.03.2020 року (т. 1 а. с. 126, 128) адвокат Орез В.П. приймав участь, як представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в наступних судових засіданнях:

- 02.03.2020 року, коли було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи на 12.05.2020 року на 14-00 г.;

- 12.05.2020 року ;

-14.07.2020 року;

-16.09.2020 року;

В судовому засіданні 02.03.2021 року, в якому також приймав участь адвокат Орез В.П., як представник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , було ухвалено судове рішення про відмову по суті заявлених вимог про усунення від спадкування.

Таким чином адвокат Орез В.П. був задіяний у справі в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, як представник відповідача (відповідачів), на протязі одного року - з 02.03.2020 року до 02.03.2021 року.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 02.03.2021 року адвокат Орез В.П. до судових дебатів здійснив заяву до суду першої інстанції про стягнення судових витрат у розмірі 10 000 грн.

Клопотання про ухвалення додаткового рішення адвокатом Орез В.П. подано до суду разом з доказами про оплату ОСОБА_1 витрат на надану ним правову допомогу у фіксованому розмірі 10 000 грн. (т.1 а. с. 184).

Постановляючи ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення про стягнення судових витрат у вигляді правової допомоги у розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано у встановлений ч.3 ст. 178 ЦПК України строк попереднього розрахунку суми судових витрат та клопотання про поновлення строку на його подання.

Проте погодитися з таким висновком районного суду не можна.

Відповідно до ст. 141 ч.8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача заявив про стягнення витрат на правову допомогу до судових дебатів, а відповідні докази разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подав до суду першої інстанції у перший робочий день після ухвалення судового рішення, оскільки перебіг строку припав на 07.03.2021 року, який прийшовся на неділю, а наступний день 08 березня 2021 року (понеділок), тобто відповідно на вихідний та святковий день тощо. У перший робочий день 09.03.2021 року представник відповідача направив до суду через пошту клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення правової допомоги з доданням договору про надання правової допомоги, опису виконаних робіт та квитанцію про оплату послуг адвоката на правничу допомогу.

Як вбачається зі змісту опису виконаних робіт, адвокатом Орез В.П. при здійсненні представництва в суді інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вивчені наявні у клієнтів документи, розроблено попередній план дій для досягнення позитивного результату, надано відповідні консультації клієнтам, подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, здійснено аналіз наявних в суді матеріалів справи, здійснено безпосереднє представництво в клієнтів в судових засіданнях в районному суді, під час яких адвокат також вивчав пропозиції позивача про укладення мирової угоди та подавав клопотання про приєднання доказів (т.1 а. с. 186).

При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.

Судова колегія також надає оцінку, що фіксований розмір витрат на правову допомогу адвоката 10 000 грн., які фактично сплачені адвокату з урахуванням обставин справи, змісту заявлених вимог, тривалості розгляду справи в суді першої інстанції, кількості судових засідань, в яких представник відповідачів приймав безпосередню участь, обсягу наданих ним послуг, відповідає критерію розумності та співмірності.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення компенсації витрат, понесених на правову допомогу адвоката, підлягає скасуванню, а заява - задоволенню зі стягненням з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу, пов`язану з розглядом справи, у розмірі 10 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Орез Валентина Павловича - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року - скасувати.

Заяву про стягнення судових витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу, пов`язану з розглядом справи, у розмірі 10 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 17.03.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова