САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6620/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2017 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що він на підставі договору купівлі-продажу №29-69 від 23.06.1978, є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 . 24 жовтня 1997 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Самарським районним у м. Дніпропетровськ відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №403. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , який зареєстрований у спірному домоволодінні. Також в будинку була зареєстрована донька ОСОБА_2 від попереднього шлюбу ОСОБА_3 . Через деякий час з ініціативи його дружини ОСОБА_2 , їх шлюб було розірвано без жодних матеріальних спорів. З 18.07.2016 року відповідачі в будинку не проживають, проте є не знятими з реєстраційного обліку, незважаючи на те, що в його будинку вони не проживають більше року. Факт реєстрації відповідачів в його будинку заважає йому повноцінно ним користуватись та розпоряджатись. Також з цієї причини йому нараховують постачальники додаткові рахунки за використання природного газу, водопостачання і водовідведення. Частку боргу за сина ОСОБА_5 він сплачує регулярно, а ту частину, що нараховують йому за зареєстрованих відповідачів, вони не сплачують та накопичується борг. На його неодноразові прохання зняти добровільно з реєстрації відповідачі не реагують. Не заперечує щодо реєстрації сина ОСОБА_4 в спірному домоволодінні. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_2 . Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2017, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.26, 27).

17.01.2018 на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2017 позивачем подано уточнену позовну заяву з додатком (а.с.29-33).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2018, було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.34, 35).

29.03.2018 протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.54, 55).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2018, провадження у даній цивільній справі зупинено до розгляду по суті цивільної справи №206/6366/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (а.с.65, 66).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021, поновлено провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.75).

14.12.2021 від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, клопотань немає та не заперечує проти заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 24.10.1997 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб, а спірний будинок узаконено та прийнято в експлуатацію у 1999 році, тобто після укладення шлюбу, а майно придбане у шлюбі є власністю подружжя, тому не можливо позбавити права власності власника. Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано рішенням суду. ОСОБА_1 створив такі умови, що вони не мали можливості мешкати разом. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача та пояснення представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 29.06.1999, ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Крім позивача в будинку також зареєстровані: ОСОБА_4 , 1998 р.н., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою домової книги (а.с.9, 10).

Згідно довідки виданої головою квартального комітету №22 Самарської районної у м. Дніпрі ради від 04.12.2017, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 , фактично в будинку не проживають з 18.07.2016 (а.с.11).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2020, встановлено, що 24.10.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який 11.07.2017 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано.

Вказаним рішенням суду припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 та залишено їх у власності ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_2 , відповідачі у спірному домоволодінні не проживають з 2016 року, їх реєстрація у спірному домоволодінні порушує право власності позивача, існують підстави для визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у рівних частках судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 271-273, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_2 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев