Справа № 521/1186/21
Провадження № 4-с/521/24/22
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гуревського В.К,

за секретаря Федорової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на постанову Головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси Теличко Н.Б., боржник: ОСОБА_1 про неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання вчини певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся зі скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергетична компанія за участю боржника ОСОБА_1 , Головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, за якою просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. щодо неналежної перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні ВП № 63152572;

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. ВП № 65195289 від 27 серпня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу, посилаючись на таке.

21.07.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ по справі №521/8987/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 9036, 44 грн, 3% річних в розмірі 120,68 грн, інфляційних витрат в розмірі 210,20 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 210,20 грн.

11.11.2020 року TOB «ООЕК» направило до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Перший Малиновський ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса)) про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 521/8987/20 від 21.07.2020 року.

19.04.2021 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у м. Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню зазначеного судового наказу.

04.01.2022 року на адресу ТОВ «ООЕК» надійшла постанова державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. ВП № 65195289 від 27.08.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

ТОВ «ООЕК» вважає, що постанова ВП № 65195289 від 27.08.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає визнанню недійсною у зв`язку з тим, що суперечать ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 28, п. 2, 3 ст. 37, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу у випадку відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла пенсійного віку та має отримувати пенсію. Однак, жодної інформації щодо перебування/неперебування боржниці на обліку в Пенсійному фонді України державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. в постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.08.2021 року зазначено не було.

ТОВ «ООЕК» неодноразово намагалось зв`язатися з державним виконавцем за телефонами, вказаними на Веб-сторінці Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса). Однак, на чисельні дзвінки жодного разу ніхто з представників Відділу не відповів, всі спроби виявились безрезультатними.

За час примусового виконання вищезазначеного наказу Малиновського районного суду м. Одеси, боржником було самостійно сплачено 340,58 грн. та залишок боргу станом на 14.01.2022 року складає: заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8695,86 грн, 3% річних у розмірі 120,68 грн, інфляційних втрат в розмірі 137,98 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень, відповідно до ст. 10 Закону є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

В ст. 48 Закону зазначається, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт.

Таким чином, Головний державний виконавець Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. повинна була, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 18, ст. 48, ч. 2 ст. 56 Закону, неодноразово перевірити наявність рахунків, нерухомого та рухомого майна боржниці ОСОБА_1 , та звернути стягнення на наявні кошти або майно, шляхом накладення арешту, вилучення та примусової реалізації.

Однак, не зважаючи на приписи Закону, Головний державний виконавець не перевірила належним чином наявність майна у власності боржника та незаконно повернула виконавчий документ ТОВ «ООЕК», не використавши всі надані Законом можливості для його примусового виконання.

Головним державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 65711263 від 19.11.2021р., але не вжито всі необхідні виконавчі дії, а саме:

- не перевірено наявність рахунків боржника в усіх банківських установах, які здійснюють фінансову діяльність на території України;

- не встановлено інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів;

- не встановлено майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб;

- державний виконавець не звернувся з поданням до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду;

- державний виконавець не звернувся до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника;

- не направлено запити до відповідних органів для отримання інформації щодо наявності у боржника цінних паперів, корпоративних прав, майнових прав інтелектуальної власності, об`єктів інтелектуальної, творчої діяльності, іншого майна (майнових прав) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами тощо;

- не вирішено питання про притягнення боржника до адміністративної відповідальності за невиконання боржником законних вимог державного виконавця;

- не вжито заходів для застосування приводу боржника;

- не отримано інформації щодо перебування/неперебування боржниці на обліку в Пенсійному фонді України.

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу II «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

З огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяв з порушенням вказаного Закону, при цьому прийняв неправомірне рішення про повернення виконавчого документа № 521/8987/20, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, яке повинно бути виконане.

Дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати, передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Через невиконання державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. норм Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ Малиновського районного суду міста Одеси № 521/8987/20 від 21.07.2020 року досі не виконаний, що порушує законні права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія».

Представник скаржника адвокат Артьомов О.С. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 , Головний державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства освіти (м. Одеса) у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Завіреної копії виконавчого провадження до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження (ВП 65195289) про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Скаржник вважає таку постанову недійсною, відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець повинна було неодноразово перевірити наявність рахунків, нерухомого та рухомого майна боржниці ОСОБА_1 , та звернути стягнення на наявні кошти або майно, шляхом накладення арешту, вилучення та примусової реалізації.

Головним державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. не вжито всі необхідні виконавчі дії, а саме:

- не перевірено наявність рахунків боржника в усіх банківських установах, які здійснюють фінансову діяльність на території України;

- не встановлено інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів;

- не встановлено майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб;

- державний виконавець не звернувся з поданням до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду;

- державний виконавець не звернувся до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника;

- не направлено запити до відповідних органів для отримання інформації щодо наявності у боржника цінних паперів, корпоративних прав, майнових прав інтелектуальної власності, об`єктів інтелектуальної, творчої діяльності, іншого майна (майнових прав) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами тощо;

- не вирішено питання про притягнення боржника до адміністративної відповідальності за невиконання боржником законних вимог державного виконавця;

- не вжито заходів для застосування приводу боржника;

- не отримано інформації щодо перебування/неперебування боржниці на обліку в Пенсійному фонді України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Пунктом «а» частини 1 ст. 449 ЦПК України передбачено, що скарга може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В даному випадку десятиденний строк на оскарження постанови державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. повинен відраховуватися з дня, коли ТОВ «ООЕК» дізналося про порушення його прав, свобод і законних інтересів, а саме з 04.01.2021 року (дата отримання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 63152572).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 цього Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу II «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

З огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяв з порушенням вказаного Закону, при цьому прийняв неправомірне рішення про повернення виконавчого документа № 521/8987/20, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, яке повинно бути виконане.

Жодного доказу про інше державним виконавцем до суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 48, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447-451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на постанову Головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси Теличко Н.Б., боржник: ОСОБА_1 про неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання вчини певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. щодо перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні ВП № 63152572.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Теличко Н.Б. у виконавчому провадженні ВП № 63152572 від 27.08.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які не були присутні при проголошенні ухвали можуть її оскаржити протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала суду у повному обсязі складена 31 березня 2022 року.

Суддя: В.К.Гуревський