РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1442/21

2/609/37/2022

23 лютого 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: Ковтуновича О.В.

за участі:секретаря судового засідання: Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

до

відповідача: ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 02 грудня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості по договору кредиту в сумі - 17483 грн. 49 коп.

2. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 07.11.2007 р.

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови кредитного договору №б/н від 07.11.2007 р., внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 27.10.2021 р., має заборгованість - 17483 грн. 49 коп., яка складається із наступного: 17483 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач просить позов задоволити. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.11.2007 р. в розмірі 17483 грн. 49 коп., яка утворилась станом на 27.10.2021 р. та судові витрати в сумі - 2270 грн. 00 коп.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду 14 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання на 05 січня 2022 року.

4. Ухвалою суду 05 січня 2022 року судове засідання відкладено на 02 лютого 2022 року.

5. Ухвалою суду 02 лютого 2022 року судове засідання відкладено на 23 лютого 2022 року.

6. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про слухання справи у їх відсутності з повним підтриманням позовних вимог.

7. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

9. Судом встановлено, що 07.11.2007 р. ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 07.11.2007 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з Умовами надання банківських послуг. Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг».

10. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на 27.10.2021 р., нею заборговано - 17483 грн. 49 коп., що складається із: 17483 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

ІV. Оцінка Суду.

11. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

12. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

13. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

14. Судом встановлено, що згідно розрахунку позивача наведеного у позовній заяві, відповідач станом на 27.10.2021 р. має заборгованість 17483 грн. 49 коп., з яких: - 17483 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Разом з тим, суд вважає, що розмір заборгованості за кредитом, що зазначений позивачем в позові, суперечить документам поданим самим позивачем, а саме - виписці за договором № б/н за період 05.09.2017 р. - 29.10.2021 р.

Згідно розрахунку станом на 27.10.2021 р. заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 07.11.2007 р. складає 17483 грн. 49 коп.

Однак, якщо взяти до уваги витрати клієнтом кредитних коштів згідно виписки за договором № б/н за період 05.09.2017 р. - 29.10.2021 р. та сплюсувати всі витрати, то виходить, що відповідач отримав грошові кошти в розмірі 41579 грн. 49 коп.

Також необхідно взяти до уваги суму коштів внесених клієнтом на погашення заборгованості згідно даної виписки та сплюсувати всі суми, то виходить, що відповідачем було погашено суму грошових коштів в розмірі 100900 грн. 05 коп.

Таким чином, суд вважає, що заборгованістю за кредитним договором є сума грошових коштів, яка є різницею між отриманими грошовими коштами та поверненими грошовими коштами клієнтом, розрахунок відносно чого є наступним: 41579 грн. 49 коп. - 100900 грн. 05 коп. = - 59320 грн. 56 коп.

Крім того, дана виписка достеменно свідчить, що позивачем з відповідача за період користування кредитною карткою було списано відсотки за використання кредитним лімітом, комісію за обслуговування в сумі 76804 грн. 05 коп., нарахування яких не було передбачено умовами договору і які включено позивачем до суми заборгованості за кредитом, яка заявляється до стягнення.

15. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

16. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

17. Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

18. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

19. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України)

Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

20. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

21. Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

22. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднанням є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

23. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

24. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

25. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг», наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).

25. Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст.634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

27. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

28. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

29. Наданий позивачем Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, суд вважає, що тіло кредиту становить виключно ті гроші, які були взяті в борг, у нього не входять інші складові: відсоток, комісія, пеня, штрафи, витрати на оформлення паперів, страхування, тощо.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів, прийнятій 09 квітня 1985 року №39/248, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

30. Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

31. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

32. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

33. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

34. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що тілом кредиту є сума грошових коштів, яка є різницею між отриманими грошовими коштами та повернутими грошовими коштами, розрахунок відносно чого є наступним: 41579 грн. 49 коп. - 100900 грн. 05 коп. = - 59320 грн. 56 коп., тобто відповідач сплатив більше ніж отримав і переплата склала 59320 грн. 56 коп.

З огляду на наведене, суд вважає, що доводи позивача стосовно наявності у ОСОБА_1 боргу перед позивачем не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

35. Позивачем при подачі позову було сплачено 2270 грн. 00 коп. судового збору. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

З цих підстав,

Керуючись статтями 2, 8, 11-13, 76, 81, 89, 264 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 11, 207, 228, 526, 549, 551, 626, 628, 633-634, 638, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Винести заочне рішення.

2. В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д (01001), адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 (49094)) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

3. Судові витрати залишити за позивачем.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільного процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 23 лютого 2022 року.

Суддя: О. В. Ковтунович