Справа 206/5612/21
Провадження 2/206/268/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів на дитину,

за участі представника

позивача, адвоката Усенко А.І.,

ВСТАНОВИВ

09.12.2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Самарського районного у м. Дніпропетровська по справі № 436/6776/12 від 25 вересня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 вересня 2009 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Спільне життя між позивачем і відповідачем не склалося, шлюб було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі 436/5154/12 від 29 листопада 2012 року. Від спільного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 436/6776/12 від 25 вересня 2012 року було стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти у на утримання сина - ОСОБА_3 до його повноліття на користь матері ОСОБА_1 у розмірі ј частин усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 вересня 2012 року. На сьогоднішній час батько дитини сплачує на утримання дитини інколи 1000, інколи 1400 грн., шляхом направлення поштового переказу. Вказаних коштів не вистачає на утримання дитини.

З дня винесення рішення про стягнення аліментів у батька дитини, відповідача по справі, змінено матеріальний стан. А саме, з 2017 року ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку. Значно зросла його заробітна плата, має грошові активи у розмірі 100000, 00 грн. Він не має на утримані інших осіб.

У судовому засіданні 08.04.2022 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, призначене на 08.04.2022 року не з`явився. Направив на електронну пошту суду клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку із неможливістю прибути до суду. Позовні вимоги не визнав (а.с. 82).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

09.12.2021 року до суду позивач подала позовну заяву.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.26).

18.02.2022 року від представника позивача - адвоката Усенко А.О. на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.72-73).

07.04.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без його участі (а.с.82).

У судовому засіданні 08.04.2022 року судом були заслухані пояснення позивача та представника позивача, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12 вересня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 12 вересня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 779 (а.с. 11).

З свідоцтва про народження виданого 02 березня 2011 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 150 та видане свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2012 року шлюб, зареєстрований 12 вересня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №779, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати (а.с. 12-13).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволені. Стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття на користь матері ОСОБА_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 вересня 2012 року (а.с.15-16). 15.10.2012 року відповідно до вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист (а.с.17-18).

Як вбачається з довідки №4241 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на 08 жовтня 2021 року проживають ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 (а.с.19).

На підтвердження витрат на дитину позивач надала суду докази:

-копії квитанцій на придбання одягу, взуття (а.с. 43, 45);

-копії квитанцій про сплату за лікарські препарати (а.с. 46-51);

-копії квитанцій про сплату послуг за медичні консультації та аналізи дитини (а.с. 52-53).

Як вбачається з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 з 07.07.2017 року володіє на праві власності земельною ділянкою, розташованою у Кіровоградській області, Гайворонський район, с/рада. Покровська, площею 2 га (а.с. 34-37).

В свою чергу відповідач надав до суду дублікати квитанцій та чеків про сплату аліментів за період 2018-2022 роки (а.с. 59-63).

З довідки №6, виданої 17.01.2022 року заступником начальника Виробничого підрозділу служби воєнізованої охорони «Знам`янського загону воєнізованої охорони» Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Украївнська залізниця» вбачається, що ОСОБА_2 займає посаду стрілець 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Христинівка (1 група) (а.с.64).

На підтвердження відрахувань з ОСОБА_2 за період з січня 2019 року по грудень 2021 року, надані звіти про здійснені відрахування та виплати (а.с.65-66).

Судом також досліджені наданиі стороною позивача відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 3 кварталу 2012 року по 4 квартал 2021 року, станом на 30.03.2022 (а.с. 87-94).

Відповідно до довідки про доходи № 1-11/02/2022 від 11 лютого 2022 року, ОСОБА_1 працює у ТОВ «Хроностіл» та займає посаду менеджер з продажу непродовольчих товарів. Загальна сума доходу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року за винятком утримань становить 61186,31 грн. (а.с. 96).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2012 року, справа № 436/6776/12, з ј частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 15травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року№ 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, як вбачається з вивчених матеріалів справи, відповідачем систематично здійснюється відрахування ј частини від заробітної плати за місцем роботи за заявою від 26.08.2016 року, також відповідач, згідно із наданими квитанціями, перераховує грошові кошти на ім`я позивача в рахунок аліментів. За сталою практикою, рішенням суду було стягнуто на одну дитину - ј частину усіх видів заробітку відповідача. На даний час, суд не вбачає підстав для збільшення частки розміру аліментів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, а також того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вирішує питання про розподіл судових витрат та вважає за необхідне компенсувати судовий збір у розмірі 992,40 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 11 квітня 2022 року.

Суддя А.О.Сухоруков