Справа № 948/117/22
Номер провадження 2-н/948/29/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, -

в с т а н о в и л а :

у березні 2022 року до суду надійшла вказана заява, у якій АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» просить видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 , на його користь заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла станом на 28.02.2022, в розмірі 1 224,05 грн та сплачений судовий збір в розмірі 248,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 160, п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК - судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п.п. 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подачу до суду заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 вищевказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року становить 2481 гривню.

Тобто сума судового збору, який потрібно сплатити заявнику, складає 248,10 грн.

Так, у матеріалах справи є два платіжні доручення, а саме: № 8069 від 10 вересня 2021 року та № 549 від 12 січня 2022 року щодо сплати судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу до Машівського районного суду на суму 227,00 та 21,10 грн, відповідно.

За приписами ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на зазначене суд, здійснивши перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду, встановив таке.

Як убачається зі службової записки старшого секретаря суду Вікторії Пиляй від 14.03.2022, при реєстрації даної заяви, а саме, при внесені відомостей в програму АСДС КП «Д-3» про сплату судового збору, нею було виявлено, що за даним номером квитанції (№ 8069 від 10.09.2021 р.) такий номер платіжного документа вже був внесений в поточну справу та даний запис буде ідентифікований як окрема позовна вимога, та не буде встановлено ознаку «Враховано раніше».

Крім того, у службовій записці зазначено, що при перевірці було виявлено, що зазначена квитанція була приєднана до справи, раніше зареєстрованої в програмі АСДС КП «Д-3». Номер справи, до якої була раніше приєднана квитанція, ідентифікувати не можливо, оскільки згідно з казначейською випискою по даній квитанції № 8069 від 10.09.2021 в графі «Призначення платежу» зазначено «Судовий збір для подачі заяви про видачу судового наказу АТ Полтавагаз, Машівський районний суд Полтавської області» без відображення прізвища, ім`я, по батькові особи боржника, стосовної якої подається заява.

Отже, суддя вважає, що платіжне доручення № 8069 від 10 вересня 2021 року на суму 227,00 грн не є належним доказом сплати судового збору в даній справі, а тому заявником всупереч вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України не надано суду документ на підтвердження сплати судового збору.

Також суддя зазначає, що згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Верховного Суду № 910/4557/18, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Необхідними реквізитами ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дата судового акта, що оскаржується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не надано суду документ на підтвердження сплати судового збору, а томузаява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, і у видачі судового наказу потрібно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з зазначених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С. М. Косик