Справа № 185/3014/21
Провадження № 2/185/155/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Авджи А.В., розглянувши у відкритому, судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, у якому просить суд: визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.03.2019 року, яке видане ОСОБА_3 на спадщину померлого ОСОБА_4 . Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстроване в реєстрі за номером № 1-658,в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на ј частку спадкового майна ОСОБА_4 (⅛ частку грошових внесків ОСОБА_4 ); стягнути з ОСОБА_2 , як спадкоємця померлої ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , як кредитора спадкодавця, безпідставно отримані ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12305,99 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 2710,21 грн.; стягнутиз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну компенсацію у сумі 61436,43 грн. за неможливість володіння та користування в натурі ⅜ частками садибного (індивідуального) житлового будинкута земельної ділянки, які розташовані на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, щовона є спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно заповіту від 09.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Семеняка А.А. і зареєстрованого в реєстрі за номером № 475, ОСОБА_4 усе своє майно та майнові права заповідав позивачу.

Крім позивача,спадкоємцем який мав право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_4 , була її мачуха, дружина померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входили грошові кошти на загальну суму 49223,95 грн.

30.03.2019 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області ОСОБА_3 було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-658, на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4 , а саме на грошові кошти у сумі 24611,98 грн. 12.06.2020 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-1056, на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4 , а саме на грошові кошти у сумі 24611,98 грн. Тобто спадщина ОСОБА_4 , зокрема грошові кошти, була розподілена нотаріусом між спадкоємцями порівну.

Однак, ОСОБА_3 мала право лише на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_4 , яка з урахуванням положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України дорівнює ј частці спадкового майна ОСОБА_4 , а не Ѕ частці яку фактично отримала ОСОБА_3 . Тобто внаслідок помилки нотаріуса ОСОБА_3 безпідставно отримала належні позивачу грошові кошти у сумі 12305,99 грн.

Оскільки ОСОБА_3 померла, то позивач 09.06.2020 року звернулася до відповідача, як спадкоємиці померлої, з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 12305,99 грн. ОСОБА_2 відмовилася добровільно повернути позивачу безпідставно отримані ОСОБА_3 грошові кошти.

Крім того, позивач зазначила, що вона є власницею ⅜ часток садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 , а також ⅜ часток земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка розташована на АДРЕСА_1 . Інші ⅝ часток вказаних будинку і земельної ділянки належать відповідачу.

28.10.2020 року позивач направила ОСОБА_2 письмову заяву про забезпечення доступу власникадо будинку і земельної ділянкита надання пропозицій щодо порядку володіння і користування майном, що є спільною частковою власністю. Остання отримала зазначену заяву, але ніякої відповіді позивачу не надала. 06.12.2020 року позивач в черговий раз намагалася потрапити до частково належних їй житлового будинку і земельної ділянки, які розташовані на АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 з застосуванням фізичної сили відмовилася впускати позивача.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивач у період з ІНФОРМАЦІЯ_6 по 03.04.2021 року позбавлена можливості користуватися своєю власністю, а саме ⅜ частками будинку і земельної ділянки, які розташовані на АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача, кожен окремо, позов визнали частково. В судовому засіданні пояснили, що факт помилки нотаріуса при видачі свідоцтва про право власності на спадщину та необхідність повернення грошових коштів в сумі 12305.99 грн. визнають. В інший частині позовних вимог позов не визнали і просили суд відмовити в їх задоволенні.

Від третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі у судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі у зв`язку із наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим 05.06.2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зокрема на нерухоме майно, яке складалося з ⅔ часток квартири АДРЕСА_2 , Ѕ частки садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частки земельної ділянкикадастровий номер :03:005:0206, розташованої на АДРЕСА_1 .

Також до складу спадщини ОСОБА_4 входили грошові кошти на загальну суму 49223,95 грн., а саме: Ѕ частка грошового внеску, що знаходився у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_2 і належав ОСОБА_4 на підставі договору №SAMDN7172 від 16.12.2010 року, з усіма нарахованими до нього відсотками та грошовими виплатами, на загальну суму 9656,89 грн.; Ѕ частка грошового внеску, що знаходився у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_3 і належав ОСОБА_4 на підставі договору №SAMDNWFD501 від 07.09.2015 року, з усіма нарахованими до нього відсотками та грошовими виплатами, на загальну суму 53500,67 грн; Ѕ частка грошового внеску, що знаходився у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_4 і належав ОСОБА_4 на підставі договору №SAMDNWFD100 від 21.02.2017 року, з усіма нарахованими до нього відсотками та грошовими виплатами, на загальну суму 11500 грн.; Ѕ частка грошового внеску, що знаходивсяу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_5 і належав ОСОБА_4 на підставі договору №SAMDNWFD400 від 21.02.2017 року, з усіма нарахованими до нього відсотками та грошовими виплатами, на загальну суму 20000грн.; Ѕ частка грошового внеску, що знаходився у ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку № НОМЕР_6 і належав ОСОБА_4 , з усіма нарахованими до нього відсотками та грошовими виплатами, на загальну суму 736,95 грн.; Ѕ частка грошового внеску, що знаходився у ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку № НОМЕР_7 і належав ОСОБА_4 , з усіма нарахованими до нього відсотками та грошовими виплатами, на загальну суму 3053,39 грн.

Згідно заповіту від 09.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Семеняка А.А. і зареєстрованого в реєстрі за номером № 475, ОСОБА_4 , усе своє майно, а також майнові права заповідав позивачу.

За приписами ч. 1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_4 також мала дружина померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки на день смерті спадкодавця вона була пенсіонером за віком.

07.06.2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, посвідченої 06.06.2018 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Білоножко А.Г. і зареєстрованої в реєстрі за номером №388, державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області була заведена Спадкова справа № 450/2018 до майна померлого ОСОБА_4

30.03.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Калініній Н.І. було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-656, на ⅓ частку квартири АДРЕСА_2 , тобто на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4 .

Також 30.03.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Калініній Н.І. було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за номером№ 1-658, на ј частку грошових внесків ОСОБА_4 , а саме на грошові кошти у сумі 24611,98 грн., тобто на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4

23.11.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шишовій О.М. було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-2562, на ⅓ частку квартири АДРЕСА_2 , тобто на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4

12.06.2020 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шишовій О.М. було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-1056, на ј частку грошових внесків ОСОБА_4 , а саме на грошові кошти у сумі 24611,98 грн., тобто на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4 .

Вищезазначені обставини підтверджуються матеріалами Спадкової справи №450/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , заведеної 07.06.2018 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області.

Отже, спадщина ОСОБА_4 , зокрема частка у квартирі і грошові кошти, була розподілена нотаріусом між спадкоємцями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 порівну, по Ѕ частці кожному.

Однак, ОСОБА_3 мала право лише на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_4 , яка відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України дорівнює половині частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом.

Враховуючи норми ст. 1241 ЦК України тароз`яснення п. 4.2. Розділу 1 Частини ІІІ «Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, ОСОБА_3 мала право тільки на ј частку спадщини ОСОБА_4 .

Таким чином, 30.03.2019 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області Калініній Н.І.помилково було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-658, на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_4 замість ј частки, тобто на грошові кошти у сумі24611,98 грн., замість 12305,99 грн.

Вказані грошові кошти були отримані ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-210708/1502 від 13.07.2021 року.

Факт помилки допущеної під час розподілу спадщини ОСОБА_3 між спадкоємцями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . підтверджуєтьсяПостановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2019 року, винесеною державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Також факт неправильного визначення розміру обов`язкової частки ОСОБА_3 у спадщині ОСОБА_4 встановлений Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.06.2020 року у цивільній справі № 185/11333/19, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, яким зокрема, визнане частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.03.2019 року, видане ОСОБА_3 . Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстроване в реєстрі за номером № 1-656, в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на ⅙ частку квартири АДРЕСА_2 . Вказаним судовим рішенням право власності на зазначену ⅙ частку квартири АДРЕСА_2 було визнане за ОСОБА_1 , у порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_4 .

Таким чином, внаслідок вище вказаної нотаріальної помилки ОСОБА_3 безпідставно отримала належні ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_4 за заповітом, грошові кошти у сумі 12305,99 грн.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, що міститься у постанові від 20.03.2019 року по справі № 607/5422/16-ц, положенняглави 83 ЦК Українищодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, ОСОБА_3 зобов`язана повернути ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у сумі 12305,99 грн.

Однак, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_8 , виданим 24.06.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та м.Павлограду ГТУЮ у Дніпропетровській області. Єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 є Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначена обставина підтверджується матеріалами Спадкової справи № 631/2019 до майна померлої ОСОБА_3 , заведеної державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 20.07.2019 року.

Про безпідставне отримання ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 12305,99 грн., тобто про порушення своїх прав, ОСОБА_1 дізналася 12.05.2020 року з матеріалів цивільної справи № 185/11333/19, а саме після ознайомлення з витребуваними судом матеріалами Спадкової справи №450/2018 від 07.06.2018 року до майна померлого ОСОБА_4 .

Також 12.05.2020 року, з матеріалів цивільної справи № 185/11333/19, а саме після ознайомлення з витребуваними судом матеріалами Спадкової справи№ 631/2019 від 20.07.2019 року до майна померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_1 стало відомо, що спадщину ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_2 .

09.06.2020 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 , як спадкоємиці ОСОБА_3 , письмову вимогу про повернення безпідставно отриманих ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 12305,00 грн. Вказана вимога була отримана ОСОБА_2 10.06.2020 року. Зазначені обставини підтверджуються Накладною до поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 773 від 09.06.2020 року, Фіскальним чеком №0087987 від 09.06.2020 року, Описом вкладення до поштового відправлення від 09.06.2020 року, роздруківкою інформації з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» стосовно поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення 773.

ОСОБА_2 не задовольнила вимогу ОСОБА_1 і не повернула останній безпідставно отримані ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12305,00 грн.

13.01.2021 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_2, як спадкоємиці ОСОБА_3 , були видані: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-18, на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 (вартість зазначеного спадкового майна дорівнює 91300,00 грн.); Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-19, на ⅝ часток житлового будинку АДРЕСА_1 (вартість зазначеного спадкового майна дорівнює 206406,00 грн.); Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-20, на ⅝ часток земельної ділянки кадастровий номер:03:005:0206, площею 0,0927 га, яка розташована на АДРЕСА_3 (вартість зазначеного спадкового майна дорівнює 172277,15 грн.). Вказані обставини підтверджуються матеріалами Спадкової справи №631/2019 від 20.07.2019 року до майна померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 1281, ч. 1 і ч. 2 ст. 1282 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови спадкоємців виконати вимогу кредитора суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, що міститься у постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК України; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК України та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України.

Таким чином, суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що з ОСОБА_2 , як зі спадкоємця ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню безпідставно отримані ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12305,99 грн.

При цьому, згідно приписів ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів у сумі 2710,21 грн. за користування у період з 30.03.2019 року по 30.03.2021 року грошовими коштами у сумі 12305,99 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивач є власницею ⅜часток садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 , а також ⅜ часток земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка розташована на АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 227446969 від 09.10.2020 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 227447206 від 09.10.2020 року.

Власницею інших ⅝ часток вказаних будинку і земельної ділянки є відповідач, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 13.01.2021 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованим у реєстрі за номером № 1-19, а також Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 13.01.2021 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованим у реєстрі за номером № 1-20.

28.10.2020 року позивач направилаОСОБА_2 заяву про забезпечення доступу власникадо будинку і земельної ділянкита надання пропозицій щодо порядкуволодіння і користування майном, що є спільною частковою власністю. Вказана заява була отримана ОСОБА_2 31.10.2020 року. Зазначені обставини підтверджуються Описом вкладення від 28.10.2020 року, Накладною від 28.10.2020 року і Фіскальним чеком № 0096946 від 28.10.2020 року до поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 034 та роздруківкою інформації з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 034. На вказану заяву ОСОБА_2 ОСОБА_1 відповіді не надала.

06.12.2020 року позивач намагалася потрапити до будинку і земельної ділянки, які розташовані на АДРЕСА_1 , та які частково належать позивачу. ОСОБА_2 фізично перешкоджала позивачу у доступіна територію домоволодіння,внаслідок чого виник конфлікт, що підтверджується Листом Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, вихідний№ 51-6409 від 14.12.2020 року.

Отже, Відповідач одноосібно користується вищевказаними будинком і земельною ділянкою, не бажає домовлятися щодо порядку володіння і користування зазначеним майном, що є спільною частковою власністю, та перешкоджає ОСОБА_1 в реалізації її права на користування своєю власністю.

У відповідності з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтями 316, 317, 321 ЦК України, встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 356, ч. 1, ч. 2 і ч. 3 ст. 358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, що міститься у постанові від 12.09.2018 року по справі № 654/761/15-ц, якщо спільне проживання співвласників не забезпечує можливість їхнього проживання із дотриманням морально-етичних норм, то можливим і допустимим в такому випадку способом захисту є право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частина третя статті 358 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 передбаченої ч. 3 ст. 358 ЦК України матеріальної компенсації за неможливість останньої володіти та користуватися ⅜ частками житлового будинку і земельної ділянки, якірозташованіна АДРЕСА_1 .

Суд погоджується з доводами позивача, що розрахунок розміру матеріальної компенсації за неможливість користуватися житловим будинком і земельною ділянкою має здійснюватися з урахуванням положень статті 762 ЦК України, Постанови Кабінету Міністрів України № 1253 від 29.12.2010 року «Про затвердженняМетодики визначення мінімальної сумиорендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб» та п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України.

Рішеннями Павлоградської міської ради № 1010-33/VІІ від 26.12.2017 року, №1141-35/VІІвід 20.03.2018року і № 1456-45/VІІ від 21.12.2018 року встановлені мінімальна вартість місячної оренди 1 м2 загальної площі нерухомого майна, а також розмір річної орендної плати за земельні ділянки,які розташовані на території міста Павлоград.

Відповідно до вказаних рішень, у період за який позивач просить стягнути з відповідача матеріальну компенсацію, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_6 по03.04.2021 року, мінімальна вартість місячної оренди 1 м2 загальної площі нерухомого майна фізичних осіб, яке використовується у некомерційній діяльності, у тому числі для проживання фізичних осіб, і розташоване у зоні міста далекої від центру, дорівнювала 17,92 грн. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), був встановлений на рівні 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 ⅜частини загальної площі цього будинку становить 100,4 м2. Згідно Довідки відділу у місті Павлограді міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та у м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.181-1146/121-19 від 29.11.2019 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206 становить 249131,25 гривні.

За таких умов розмір матеріальної компенсації за неможливість користуватися вказаними житловим будинком і земельною ділянкою за період з ІНФОРМАЦІЯ_6 по 03.04.2021 року дорівнює 61171,78 грн. і 264,65 грн. відповідно.

Загальний розмір матеріальної компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача за неможливість позивача володіти і користуватися ⅜ частками садибного (індивідуального)житлового будинку АДРЕСА_1 і ⅜ частками земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка розташована на АДРЕСА_1 , дорівнює 61436,43 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1816,00 грн., сплачений останньою при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та стягнення грошових коштів - задовольнити.

Визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 березня 2019 року, яке видане на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , його дружині ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстроване в реєстрі за номером № 1-658, в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на ј частку спадкового майна ОСОБА_4 , а саме в частині визнання права власності на грошові кошти у сумі 12305 (дванадцять тисяч триста п`ять) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційнийномер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , як спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , як кредитора спадкодавця, безпідставно отримані ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12305 (дванадцять тисяч триста п`ять) гривень 99 копійок та проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 2710 (дві тисячі сімсот десять) гривень 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , матеріальну компенсацію у сумі 61436 (шістдесят одна тисяча чотириста тридцять шість) гривень 43 копійки за неможливість володіння і користування в натурі, у період з 03 червня 2018 року по 03 квітня 2021 року, ⅜ частками садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 , та ⅜ частками земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована на АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційнийномер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 14 березня 2022 року.

Суддя: В. О. Головін