Справа № 405/8221/21
Провадження №2/405/1275/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/8221/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що на підставі договору купівлі-продажу № 270 від 23.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Степановою Н.М., вона (позивач) є власником житлового приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована відповідач ОСОБА_2 та яка без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі з 2014 року. В позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем не має можливості. а тому вона (позивач) змушена звернутися до суду.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 надала в судове засідання заяву, зареєстровану в суді за вх. № 4249 від 21 лютого 2022 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Судове засідання провести без її (позивача) участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов відповідач не подавала, як не подавала і будь-яких інших заяв, клопотань.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Степановою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 270, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11377026 від 23.10.2013 року, виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Степановою Н.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 23.10.2013 10:41:35, приватний нотаріус Степанова Наталя Миколаївна, Кіровоградський міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 270, виданий 23.10.2013, видавник: Степанова Н.М., приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7088471 від 23.10.2013 10:42:17, форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2 Кропивницької міської ради» від 17.11.2021 року № 845 ОСОБА_2 , 1996 року народження, онука власника ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.10.2014 року.

Крім того, згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 10 грудня 2021 року, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано з 22.10.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 підтверджується актом про не проживання особи від 18.11.2021 року, складеного за участю сусідів ОСОБА_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_4 , за яким встановлено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , 1996 року народження, не проживає з 2014 року.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ,яка набула права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , не проживає в зазначеній квартирі з 2014 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеною квартирою, або ж намагалася вселитися в квартиру, або ж відсутня за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 908,00 грн., залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст. ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова