Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8526/21 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №295/8526/21 за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Ляхова Олександра Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Супратен Україна", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Супратен Україна"

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року адвокат Ляхов О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Супратен Україна» (далі ТОВ «Супратен Україна», Товариство,) заборгованість за Договором про надання фінансової допомоги від 12.10.2017 в розмірі 215 640,11 грн, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 5000,00 грн. та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12.10.2017 між ТОВ «Супратен Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого останній надав Товариству поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в національній валюті у сумі 200500,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути позику до 26.10.2018.

Крім того, 12.10.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 5000,00 грн. В порушення норм закону та умов договору ТОВ «Супратен Україна» зобов`язання належним чином не виконало. Товариство 05.07.2019 лише здійснило часткове повернення позики в розмірі 30000,00 грн.

Позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом стягнення з ТОВ «Супратен Україна» 170500,00 грн. заборгованості за Договором, 3% річних у розмірі 14338,32 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 30801,79 грн., а також шляхом стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2022 року позов задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. У судовому рішенні відсутні мотиви відхилення ключових аргументів та доказів відповідача. Судом на етапі відкриття провадження у справі було помилково визначено підсудність спору і не здійснено дій, передбачених ст. 31 ЦПК України. Суд визнав договір поруки дійсним, що суперечить загальним вимогам щодо чинності правочину, додержання яких є необхідним згідно ст. 203 ЦК України. Також дії позивача та його адвоката стосовно штучної зміни підсудності є неприпустимим зловживанням процесуальними правами (ст. 44 ЦПК України), у зв`язку з чим суд зобов`язаний був вжити відповідних заходів реагування, але вони так і залишились поза увагою суду, незважаючи на звернення відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути відхилена з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з його доведеності.

Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Супрастен Україна» укладено Договір №12-10/2017 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно умов якого позикодавець надав позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі 200500 грн. Сторони погодили, що кошти надаються позичальнику на безпроцентній основі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника,

Згідно п. 2.6. Договору поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника відповідно до статутних цілей його господарської діяльності (а.с.5-6).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

12.10.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов`язався нести часткову відповідальність перед кредитором за виконання ТОВ «Супратен Україна» зобов`язань за договором №12-10/2017 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.10.2017 року, розмір відповідальності поручителя становить 5000,00 грн (а.с.7).

Згідно частин 1-2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника та кредитором боржника.

Договором поруки від 12.10.2017 року визначено межі відповідальності поручителя ОСОБА_2 у розмірі 5000,00 грн.

Договір поруки є дійсним, положення про визначення розміру відповідальності поручителя не оскаржувалось сторонами, відтак, доводи представника ТОВ "Супратен Україна" про те, що договір поруки викликає сумнів у його достовірності та вказаний договір слід виключити з числа доказів, є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам ЦПК України.

Таким чином обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі № 903/998/19, від 02.02.2021 року у справі № 924/193/20, від 09.02.2021 року у справі № 924/744/20).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно меморіальних ордерів від 12.10.2017, 13.10.2017, 26.10.2017 ОСОБА_3 перерахував на рахунок ТОВ «Супратен Україна» грошові кошти в загальній сумі 200 500,00 грн (а.с.8-10).

10.04.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Супратен Україна» укладено Додаткову угоду №1 до договору №12-10/2017 від 12.10.2017, на підставі якої сторони погодили строк надання поворотної фінансової допомоги 12 місяців, тобто до 12.10.2018 (а.с.11).

З розрахунку заборгованості, вбачається, що сума заборгованості за договором №12-10/2017 від 12.10.2017 становить 170 500,00 грн, сума 3% річних за період з 27.10.2018 року до 02.07.2021 складає 14 338,32 грн, сума інфляційного збільшення за період з 27.10.2018 по 31.05.2021 становить 30 807,79 грн. Загальна сума заборгованості становить 215 640,11 (а.с.13).

Розмір основної заборгованості, нарахованих 3% відсотків та інфляційних збитків відповідачами не спростовано, за таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідачів заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних збитків.

Таким чином, приймаючи до уваги, що зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги належним чином не виконано, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з ТОВ «Супратен Україна» та поручителя ОСОБА_2 заборгованість у межах, що забезпечені порукою, а саме в сумі 5000,00 грн, та стягнення з позичальника ТОВ «Супратен Україна» заборгованрсті у розмірі 210 640,11 грн.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Супратен Україна» про закриття провадження у справі є безпідставними і необгрунтованими.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спір повинен розглядатись в порядку ЦПК України, оскільки згідно змісту договору позикодавцем виступає громадянин України ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Супратен Україна" залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді