Справа №339/442/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Львівський міський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просить визнати відповідача батьком її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Львівський міський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги обгрунтовує, тим що з березня 2018 року зустрічалася з відповідачем, але у шлюбі не перебували, часом сварилися та розривали відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився від відповідача син ОСОБА_4 . Вона знала, що батьком дитини є відповідач, але через їх конфлікт вона скористалася правом, передбаченим ст. 135 СК України та вказала у графі батька прізвище, ім`я, по-батькові батька, яке їй спало на думку ( ОСОБА_5 ) без прив`язки до реальної особи, яку вона знає.

На даний час вона з відповідачем примирилася, він активно долучається до виховання сина, а у майбутньому планують юридично оформити їх відносини та одружитися. Тому вирішила змінити дані про батька у свідоцтві про народження дитини.

Але у зв`язку із постійними відрядженнями відповідача, пандемією COVID-19 та побутовими труднощами, пов`язаними із материнством, вони не мають змоги оформити зміну даних про батька через РАЦС.

Тому вирішила скористатися своїм правом на звернення до суду. Для зняття усіх ймовірних сумнівів у листопаді 2021 року вони з відповідачем звернулися до Медико-генетичного центру «Мама-папа» та отримали Висновок генотипоскопічного дослідження від 08 грудня 2021 року №33538, згідно якого біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виключається, ймовірність складає 99,999999%.

Зазначивши, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, вважає, що вищевказаний висновок підтверджує факт того, що відповідач є батьком дитини.

05 січня 2022 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подала заяву, в якій просить засідання проводити у її відсутності (а.с.41).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

11 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав (а.с.54, 66).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду представника позивача суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача ОСОБА_1 , повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

Частиною першою ст. 15, ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як вбачається із змісту позовних вимог, спір виник щодо встановлення батьківства відносно дитини, відомості про батька якої записані за вказівкою матері.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого вказано: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 (а.с.7).

При цьому, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію народження, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_4 проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а.с.8).

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно висновку генетипоскопічного дослідження від 08 грудня 2021 року №33538 проведного Медико-генетичним центром «Мама-папа», біологічне батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » відносно « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », в рамках проведеного дослідження, не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігуіндивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,999999% (а.с.9-25).

Окрім того, як вбачається із змісту позовної заяви, позивач ствердила, що вона з відповідачем проживала з березня 2018року, не узаконивши шлюбні відносини.

Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 практично доведено.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше 99,99%, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.125-128,135 СК України, 141, 258-259,263-265, 280-281 ЦПК , суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Російської Федерації, зареєстрованого на проживання АДРЕСА_1 Ямало-Ненецького АО Російської Федерації батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вчинити наступні дії :

Внести зміни до актового запису № 247 про народження від 19 лютого 2020року ОСОБА_4 , зареєстрованого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), зазначивши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Російської Федерації, уродженця Тюменської області Російської Федерації, зареєстрованого АДРЕСА_1 Ямало-Ненецького АО Російської Федерації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 Ямало-Ненецького АО Російської Федерації

Львівський міський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - вул. І.Франка, 157 м.Львів.

Суддя Головенко О.С.