Справа № 395/1144/21 Провадження № 2/395/62/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Володимира Орендовського,

при секретарі - Людмилі Печоріній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування, в якій позивач вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 йому було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 2 жовтня 1964 року. За життя ОСОБА_2 збудував на цій ділянці житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Довідкою від 29 листопада 2002 року Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації підтверджується, що домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 в зв`язку з перенумерацією вулиці присвоєно адреса: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 разом з ним проживала та була зареєстрована дружина, ОСОБА_1 , 1941 року народження, яка прийняла спадщину після його смерті. В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Новомиргородської районного державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 446/02-31 від 20 листопада 2021 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість, тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності па нерухоме майно на ім`я спадкодавця, необхідний для вчинення нотаріальної дії.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням змін, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Новомиргородської міської радиповідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частинами 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 1, 5, 6 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами по набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6- 54цс12).

Також, відповідно до Постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 623/214/17 суд дійшов до висновку, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

5 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Відповідно до ст. 549 ч.1 п.1 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомиргород Кіровоградської області, у віці 67 років, помер громадянин ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 213, від 11 листопада 1999 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомиргородського районного управління юстиції (а.с.5).

За ступенем родинного зв`язку по відношенню до померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 є його дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 9, виданого 01 травня 1961 року Йосипівським сіль-ЗАГС Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

За життя, на випадок своєї смерті, ОСОБА_2 заповіту не складав.

Судом встановлено, що Рішенням Виконкому Новомиргородської міської ради депутатів трудящих № 174 від 26 червня 1963 року було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м. (а.с.13).

Згідно Договору від 02 жовтня 1964 року ОСОБА_2 було надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно по АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно архівної довідки БТІ № 499348 від 08.10.2021 року право власності на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", станом до 01.01.2013 року не зареєстровано. В зв`язку з перенумерацією 1982 року будинку по АДРЕСА_1 , надано адресу АДРЕСА_1. В зв`язку з перейменуванням вулиць м. Новомиргорода, будинку по АДРЕСА_1 , надано адресу АДРЕСА_1 (а.с.10).

20 листопада 2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до постанови нотаріуса № 446/02-31 від 20 листопада 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість (а.с.19).

Як вбачається з технічного паспорта від 05.10.2021 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який виготовлений ОКП «Кіровоградське ООБТІ» - рік спорудження (реконструкції) житлового будинку - 1964 рік, тобто будинок збудований до 05 серпня 1992 року (а.с.7-9).

Проаналізувавши викладені вище норми цивільного законодавства, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, не порушують законних прав та інтересів інших осіб, а тому підлягають задоволенню.

Згідно до ст.268 ч.5 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 30.03.2022 року в судове засідання не з`явилися сторони, при цьому у суду були підстави для ухвалення рішення. Проте, датою ухвалення рішення є не 30.03.2022 року, а 01.04.2022 року, оскільки саме у цей день складено повний текст судового рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Новомиргород, Кіровоградської області у віці 67 років, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений01 квітня 2022 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області Володимир Орендовський