Справа № 739/1019/21
Номер провадження 2/739/25/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Головня І.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивача -адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чрнігівської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К. звернувся до суду із позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чрнігівської області про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарським будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входив будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач позбавлений можливості оформити право власності на будинок з господарським будівлями в порядку спадкування в нотаріальному порядку, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно та реєстрації права власності за спадкодавцем. З огляду на це позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права власності відповідно до ст.392 ЦК України.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. у судове засідання такаж не з`явився, при цьому подав заяву з проханням справу розглядати без участі представника відповідача, так як міська рада визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в померла ОСОБА_2 .

З наявної у матеріалах справи копії з книги погосподарського обліку Будо-Вороб`ївської сільської ради вбачається, що відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 (по земельнокадастровій книзі №173) власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вибув з домоволодіння 03.09.1991 року (а.с.9-10).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А-1», 1950 року забудови, сарай літера «Б-1», погріб літера «п/г-1» (а.с.11-13). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 останньою зареєстроване не було.

Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, випискою із погосподарської книги підтверджується право приватної власності на житловий будинок, збудований у 1950 році та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Як з`ясовано, ОСОБА_2 була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 02.01.1982 року (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_2 , про що свідчить повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори № 69/01-16 від 03.03.2021 року, згідно якого, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 400/2019 за заявою № 977 від 01.11.2019 року ОСОБА_1 . Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.7).

Отже, позивач ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_2 в силу положень статей 1218, 1220, 1261, 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та є її єдиним спадкоємцем.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом ОСОБА_1 , тобто до позивача.

Проте, згідно повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори № 69/01-16 від 03.03.2021 року, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливо, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві або наявності зареєстрованого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, правовстановлюючий документ на житловий будинок не наданий, тому питання щодо оформлення права на зазначене має вирішуватися у судовому порядку (а.с.7).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, враховуючи, що позивач набув право власності на житловий будинок, який належав його матері ОСОБА_2 , однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

Відповідно до п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 392, 1218, 1220, 1261,1269 Цивільного кодексу України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», статтями 76-81, 83, 200, 206, 247, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивача -адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чрнігівської області про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Кочура