ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1341/22 Справа № 191/2319/21 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_1 має статус одинокої матері.

ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого відповідно до ст. 126 СК України, згідно з якою походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

До 2018 року громадянка ОСОБА_1 проживала цивільним шлюбом з громадянином ОСОБА_8 (біологічним батьком своїх дітей) в с. Іванівка Новогнідського старостинського округу. Після того, як громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвали стосунки, ОСОБА_1 стала проживати з громадянином ОСОБА_2 .

До 2020 року родина ОСОБА_1 проживала в с.Раївка в найманому приміщенні. Восени 2020 року ОСОБА_1 отримала в спадок житловий будинок у с.Новогніде та переїхала туди з родиною.

З 2012 по 2018 роки родина громадянки ОСОБА_1 перебувала на обліку районних соціальних служб як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах, з приводу зловживання алкогольними напоями та невиконання батьківських обов`язків. За період перебування на обліку ситуація в родині на короткий час покращувалася, але згодом ситуація знову погіршувалася. ОСОБА_1 та її співмешканці зловживали спиртними напоями, регулярно вчинялися сварки, бійки, в переважній більшості в присутності дітей, що спричиняло загрозу їх життю та здоров`ю, неодноразово в родину викликались представники поліції, про що складались відповідні протоколи.

З 2018 року родина ОСОБА_1 перебуває на обліку КЗ «Центр надання соціальних послуг» Раївської сільської ради та служби у справах дітей виконавчого комітету сільської ради. Фахівцями з соціальної роботи неодноразово проводилися бесіди з ОСОБА_1 щодо відповідальності за недобросовісне ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Протягом 2018-2021 років питання соціального захисту дітей в родині громадянки ОСОБА_1 неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. На кожному засіданні ОСОБА_1 запевняла, що перестане вживати спиртні напої та звернеться із заявою до поліції про притягнення до відповідальності співмешканця ОСОБА_2 за скоєння фізичного насильства по відношенню до неї, проте обіцянки не виконала.

На початку 2021 року ОСОБА_2 за вчинення кримінальних правопорушень взятий під варту.

Після ув`язнення громадянина ОСОБА_2 . ОСОБА_1 проживала з громадянином ОСОБА_9 , який невдовзі покінчив життя самогубством. З того часу ОСОБА_1 постійно зловживає спиртними напоями, до будинку приходять сторонні чоловіки у стані алкогольного сп`яніння. У магазині продуктів ОСОБА_1 має борг більше двадцяти тисяч гривень. Дітям уваги не приділяє, діти виглядають неохайно, одягнуті не за сезоном, харчуються неповноцінно через відсутність запасів продуктів та готової їжі. У будинку антисанітарні умови: брудно; сморід від того, що в будинку завжди стоїть відро з випорожненнями; розкинуті речі, немитий посуд.

Так, неодноразово сім`ї надавалася гуманітарна допомога фахівцями з соціальної роботи із залученням волонтерів (дитячий сезонний одяг, продуктові набори тощо), але одяг приходив у незадовільний стан через відсутність належного догляду за ним (прання, прасування тощо).

Згідно з характеристиками, наданими Синельниківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4, Синельниківським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Синельниківської міської ради, діти систематично без поважних причин пропускають заняття, навчаються на початковому та середньому рівні, шкільним приладдям забезпечені не в повному обсязі, мають неохайний вигляд, від одягу завжди є неприємний запах, внаслідок чого однолітки не хочуть з ними спілкуватися. Мати ОСОБА_1 зовсім не приділяє уваги навчанню та вихованню дітей.

Під час регулярних виїздів до родини громадянки ОСОБА_1 службою у справах дітей та фахівцями із соціальної роботи факти покращення умов проживання не зафіксовані. З нею неодноразово проводилися бесіди щодо її безвідповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, акцентовано увагу на тому, що залишаючи дітей без батьківського піклування порушуються їх права, виникає загроза їх життю та здоров`ю, а невиконання батьківських обов`язків може призвести до порушення питання про доцільність позбавлення батьківських прав. ОСОБА_1 повідомила про усвідомлення відповідальності, неодноразово обіцяла покращити умови проживання дітей, але ситуація тільки погіршилась.

21 січня 2021 року проведено засідання комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Раївської сільської ради, на якому розглядалося питання соціального захисту дітей в родині громадянки ОСОБА_1 , громадянка ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_2 запевнили, що люблять своїх дітей та пообіцяли не вживати спиртні напої. Члени комісії надали час для покращення ситуації в родині ОСОБА_1 , повідомили, що у разі невиконання рекомендацій буде порушено питання про позбавлення її та громадянина ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дітей.

Однак, станом на 01 червня 2021 року ситуація в родині не змінилася: громадянка ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дітей, а громадянин ОСОБА_2 знаходиться під вартою у зв`язку з підозрою в скоєнні злочину.

У зв`язку з чим, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по відношенню до неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також стягнути з неї аліменти на утримання її неповнолітніх дітей у розмір 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть їх утримувати

Крім того, позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також стягнути з нього аліменти на утримання його малолітнього сина у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть їх утримувати.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; та стягнуто з неї на користь осіб чи установ, де будуть утримуватися діти, аліменти на їх утримання в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Також позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та стягнуто з нього на користь осіб чи установ, де буде утримуватися дитина, аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 та його батьками у повторному свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 28 липня 2010 року зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 та її батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 15 липня 2008 року зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 та її батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 16 жовтня 2013 року зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 та її батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 від 18 вересня 2014 року зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_13 та його батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 від 19 грудня 2006 року зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_14 та його батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_6 від 20 лютого 2019 року зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки-характеристики виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року № 189а, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає в АДРЕСА_1 разом з сім`єю, але зареєстровані в АДРЕСА_2 . Сім`я ОСОБА_1 складається з 7 чоловік - її самої та шести дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Донька ОСОБА_10 та син ОСОБА_11 навчаються в ліцеї № 38 м.Синельникове, доньки ОСОБА_12 , Настасія навчаються в НВК №7 м.Синельникове. ОСОБА_1 на теперішній час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за сином ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також остання періодично вживає спиртні напої, не приділяє належної уваги вихованню дітей, не здійснює належного контролю за їх навчанням, не дотримується санітарного стану в житловому будинку, в помешканні затхле повітря, брудно, діти неохайні, недоглянуті.

Згідно характеристики Новогнідського старостинського округу №7 Раївської сільської ради від 17 травня 2021 року № 58, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживав без реєстрації в АДРЕСА_3 , з травня 2018 року по червень 2019 року разом зі співмешканкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . З листопада 2020 року по січень 2021 року проживали в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 систематично вживав алкогольні напої, постійно створював в сім`ї конфліктні ситуації, які виливалися в сварки та бійки, від мешканців села надходили усні скарги про крадіжки.

Відповідно до характеристики Синельниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 від 14 травня 2021 року № 80 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 8 класі з листопада. За період навчання систематично пропускає уроки. Мати ОСОБА_1 надавала довідки. Шкільним приладдям забезпечений не в повному обсязі, речі носить в пакеті, постійно запізнюється на перші уроки. Часто до школи приходить з неприємним запахом, ходить в одному одязі постійно. Мати не цікавиться шкільним життям сина, на батьківських зборах жодного разу не була, на контакт з класним керівником йде неохоче, на телефонні дзвінки не відповідає. Хлопчик до навчання відноситься зовсім несерйозно. Під час дистанційного навчання не виконував завдання через відсутність зв`язку та інтернету. Після дистанційного навчання мав пропуски з 13 по 19 квітня та з 05 по 13 травня, які не підтверджені довідками.

Відповідно до характеристики Синельниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 від 14 травня 2021 року № 79, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у 4 класі та має навчальні досягнення середнього та початкового рівня, має слабку зорову та слухову пам`ять, потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання, читає складами. Мати ОСОБА_1 не приділяє уваги взагалі ні навчанню, ні вихованню доньки. На зв`язок не виходить, по всіх питаннях можна додзвонитися до ОСОБА_16 - старшої сестри ОСОБА_10 . Батьківські збори жодного разу не відвідувала, байдуже ставиться до зовнішнього вигляду дівчини: голова часто не мита, брудні руки та нігті, взуття і одяг брудні з неприємним запахом. Багато разів з матір`ю велась бесіда стосовно неналежного зовнішнього вигляду. Дівчинка часто пропускає заняття. Була відсутня 12-19 березня, 5-16 квітня та 5, 7-12 травня без підтвердження довідками. На дистанційному навчанні ОСОБА_10 не працювала, на зв`язок не виходила через відсутність комп`ютера та інтернету.

Згідно характеристик Синельниківського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Синельниківської міської ради від 21 травня 2021 року на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , останні зарекомендували себе як нестаранні учениці, досягають результату за допомогою вчителя. ОСОБА_12 потребує медико-психологічного обстеження. До уроків діти приходять не готові. Не мають шкільного приладдя та спортивної форми, мають неохайний зовнішній вигляд. ОСОБА_14 має пропуски занять без поважних причин - 12 днів, ОСОБА_12 - 9 днів. Мати не приділяє належної уваги вихованню доньок, не здійснює належного контролю за їх навчанням, несвоєчасно забирає дітей зі школи. Психологічний клімат в сім`ї несприятливий, рівень довіри до матері досить низький.

Відповідно до характеристики Синельниківського професійного ліцею від 24 травня 2021 року № 71, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається за професією «Електрогазозварник. Електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах», з ІІ семестру мав систематичні пропуски освітнього процесу без поважних причин, при переході на змішану форму навчання, завдання у Viber-групі не виконував, на практику не з`являвся. Навчальним приладдям, одягом та взуттям відповідно до сезонів не забезпечений. До ліцею приходив неохайний. Обідами опікувалася сестра ОСОБА_15 , яка також навчається в ліцеї. Мати хлопця не приділяє належну увагу вихованню сина, не приймає участі у громадському житті групи та ліцею. На батьківські збори мати жодного разу не з`явилася, на зв`язок з класним керівником не виходить.

Відповідно до актів про відвідування сім`ї від 18 січня 2021 року, 24 березня 2021 року та 11 травня 2021 року, комісією неодноразово проводились бесіди з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дітьми щодо прибирання у будинку, миття посуду, прання білизни, придбання дітям засобів гігієни, готування дітям їжі, відвідування занять та їх пропусків без поважних причин, рекомендувалося батькам позбавитися шкідливих звичок, зокрема, щодо зловживання спиртними напоями.

Згідно з Актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 20 січня 2021 року та 28 квітня 2021 року, вона проживає разом з дітьми та співмешканцем ОСОБА_2 в будинку її померлої бабусі, площею 26,8 кв.м. На даний час ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі. Сім`я складається з 7 чоловік. Газопостачання у будинку опломбоване за борги. Не у всіх кімнатах прибрано, одяг на дітях брудний з неприємним запахом, в будинку запах сирості.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 11 травня 2021 умови проживання дітей незадовільні та несуть загрозу життю та здоров`ю дітей в родині, а саме у будинку брудно, запас продуктів харчування мінімальний, а інколи взагалі відсутній.

Згідно Довідки-характеристики виконавчого комітету Раївської сільської ради від 01 червня 2021 року № 494, родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживала без реєстрації на території Раївської сільської ради в АДРЕСА_4 , з вересня 2019 року по жовтень 2020 року та з ними проживали діти. За період проживання родина вела аморальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями, порушували громадський порядок. Стосовно ставлення ОСОБА_2 до неповнолітніх дітей, то з батьківського боку ним зовсім не вівся відповідний догляд за сином та рештою дітей, не цікавився здоров`ям та розвитком власного сина. ОСОБА_2 схильний до крадіжок та насильства. Неодноразово силою відбирав у дружини ОСОБА_1 кошти, що передбачені державною для утримання дітей та витрачав їх на свій розсуд, а саме придбання спиртних напоїв. Загалом ОСОБА_2 є соціально небезпечною особою. До адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не притягувались, однак, постійно надходили скарги від сусідів та населення сільської ради з приводу правопорушень у даній родині.

Відповідно до інформації Синельниківського районного управління ГУНП України в Дніпропетровській області від 31 травня 2021 року №49/13-7486, ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП не притягувався.

Рішенням виконавчого комітету Раївської сільської ради від 28 травня 2021 року №118 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів у розмірі, встановленому законом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, матеріали справи містять належні й допустимі докази на підтвердження того, що відповідачі байдуже ставляться до своїх дітей та позивачем доведено ті обставини, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяють забезпеченню дітей необхідним медичним доглядом, не забезпечують харчуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу тощо, при цьому, відповідачі не надали суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, а також прояви з їх боку щонайменшої батьківської турботи, а тому дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.8 ст. 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 155СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було повно, всебічно та об`єктивно встановлено обставини справи, зокрема, ставлення батьків до дітей, а позивачем надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьками та дітьми, будуть відповідати інтересам дітей та узгоджуються з наведеними вище нормами Закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається також на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, зокрема, про стягнення аліментів на користь осіб чи установ, де будуть утримуватися діти, є незаконним, оскільки відповідно до норм діючого законодавства аліменти присуджуються на користь конкретної особи.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 193 СК України також передбачено стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі.

Крім того, відповідно до вимог ст.245 СК України на адміністрацію закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, у яких постійно проживає дитина, покладаються функції опікуна та піклувальника щодо неї. У зв`язку з чим, адміністрація цих закладів може пред`явити від імені дитини позов до її батьків про стягнення аліментів на дитину, якщо вони не беруть участь в її утриманні.

Отже, такі доводи апелянта є особистим тлумаченням норм матеріального і процесуального права та не заслуговують на увагу.

Разом з тим, колегія суддів також погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають до стягнення з відповідачів, оскільки відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Водночас, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, у відповідності до ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, враховуючи, що відповідачі є працездатними та мають можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) та часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_7 , аліментів в розмірі саме ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати принципу розумності та пропорційності.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова