Справа № 527/27/22
провадження 2/527/137/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку загального позовного провадження цивільну справу 527/27/22 за позовом ОСОБА_3 , поданим представником адвокатом Ульяновим Русланом Анатолійовичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідачі уклали між собою договір дарування 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Погрібною С.С. 19.08.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 315.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2018 року по справі № 527/1665/16 було встановлено факт, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2019 року у справі № 527/321/19 було визнано право власності на зазначений будинок за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та констатовано, що цей будинок перебуває у спільній сумісній власності.

Посилаючись на те, що жоден із співвласників у справі № 527/321/19 не заявляв вимоги про поділ спільного сумісного майна, тому станом на день укладення спірного договору будинок перебував у спільній сумісній, а не частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також на відсутність згоди одного із співвласників на укладення іншим співвласником договору дарування, представник позивача просив суд визнати недійсним договір дарування Ѕ частки житлового будинку з господарським будівлями від 19 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу за № 315; скасувати запис № 43563146 від 19 серпня 2021 року про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

10.02.2022 року відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 направлено відзиви на позов, відповідно до змісту яких прохали в задоволенні позову відмовити, оскільки спірний будинок не є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в направленому відзиві на позов прохав розгляд справи проводити т за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області по справі № 527/1665/16-ц від 03 вересня 2018 року встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.74-81).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області по справі № 527/321/19 від 22 листопада 2019 року, визнано за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині за кожним, як частку у спільній сумісній власності подружжя (а.с.82-88).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Погрібною С.С. 19.08.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 315, ОСОБА_2 прийняв в дар від ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58-60).

Згідно відомостей з Державного речових прав на нерухоме майно, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить: 1/2 частка ОСОБА_3 на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області № 527/321/19 від 22.11.2019 року, номер запису про право власності 38730550; 1/2 частка - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серія та номер 315, виданого 19.08.2021 року Приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Погрібною С.С. (а.с.3-5).

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як на підставу для недійсності договору дарування представник позивача посилається на ч. 4 ст. 369 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.4 ст. 369 Цивільного кодексу України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Суд зауважує, що вказані норми матеріального права регулюють відносини щодо відчуження майна, яке перебуває у спільній сумісній власності.

В той же час, як встановлено судом, рішенням Глобинського районного суду Полтавської області по справі № 527/321/19 від 22 листопада 2019 року, визнано за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині за кожним.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За таких обставин, суд зазначає, що після визнання рішенням суду за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 права власності на спірний житловий будинок по 1/2 частці за кожним та реєстрації за ними права спільної часткової власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право спільної сумісної власності було припинено, а тому згода ОСОБА_3 на відчуження ОСОБА_4 належної йому 1/2 частки під час укладення договору дарування була не потрібна, оскільки відбулося розпорядження майном, яке не перебувало у спільній сумісній власності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання договору дарування недійсним та скасування запису про право власності відсутні, тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 , поданого представником адвокатом Ульяновим Русланом Анатолійовичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_3 ).

Суддя Т. В. Левицька