21 березня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Бойко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна
26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати арешт майна, власником якого значиться ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Семиполки Броварського району Київської області, що накладений постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси АА №345315 від 23 жовтня 2006 року та Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби АА №524608 від 11 квітня 2005 року з примусового виконання виконавчого листа №2-875 від 20 липня 2006 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС «Імперія» боргу в сумі 5302 гривні 19 копійок, шляхом його зняття або припинення.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2021 року цивільну справу за вказаним позовом передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
02 грудня 2021 року дана цивільна справа надійшла до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та передана для розгляду по суті судді Ігнатенко Т.В.
Ухвалою судді від 23 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі, роз`яснено право відповідачів на подання відзиву на позов, а третім особам - письмових пояснень щодо позову.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Хорошун С.А. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не заперечує.
Представники відповідачів Відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення повідомлень за місцем їх знаходження. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направили.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без її участі, стосовно позову не заперечує.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, її представник за довіреністю ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи проводити без участі ОСОБА_2 , стосовно позову не заперечує.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію сторони позивача та третіх сторін, яка викладена у їхніх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Так, згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Калитянської селищної ради 17 березня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Семиполки Броварського району Київської області, про що 17 березня 2021 року складено відповідний актовий запис №49 (а.с.10).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя був власником вищевказаних земельних ділянок та після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на зазначені земельні ділянки.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особа, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Смілянським міським відділом РАЦС Черкаської області 10 серпня 1989 року, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 10 серпня 1989 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №792 (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 22 вересня 2017 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 22 вересня 2017 року зареєстрували шлюб, про що в цей же день складено відповідний актовий запис №328. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.7).
З врахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно спадкоємцем першої черги, після його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66028930 від 16 серпня 2021 року, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г. 16 серпня 2021 року заведена спадкова справа №11/2021 року, спадкодавцем за якою є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Як вбачається з копії постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 жовтня 2021 року, винесеної приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., останнім відкрито спадкову справу №11/2021 до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після нього прийняли: його син - ОСОБА_2 , його донька - ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_3 . Син спадкодавця ОСОБА_8 - своєю заявою від 21 вересня 2021 року повідомив про те, що спадщину він не приймає.
Враховуючи вищевикладене, виключно позивач ОСОБА_1 та треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які, у відповідності до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_4 , виявили бажання прийняти спадщину після смерті останнього.
Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Згідно п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п.4.17 та п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Згідно п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо - в інших випадках, передбачених законом.
Так, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г. з заявою відповідного змісту.
Як вбачається з вказаної постанови, приватним нотаріусом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 жовтня 2021 року номер інформаційної довідки №278721957 за результатами пошуку виявлено, що нерухоме майно знаходиться під обтяженням, а саме: арешт нерухомого майна, зареєстровано 12 квітня 2005 року 18:08:12 за №1872748, реєстраційний номер обтяження: №1872748, реєстратор: Лебединська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження - постанова АА №524608 від 11 квітня 2005 року Лебединської виконавчої служби; арешт на нерухоме майно, зареєстровано 25 жовтня 2006 року 15:04:37 за №3947261, реєстраційний номер обтяження: 3947261, реєстратор: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - постанова АА №345315 від 23 жовтня 2006 року ДВС Придніпровського району м. Черкаси. Враховуючи, що спадкове майно перебуває під арештом, керуючись ст.49, 50 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12).
Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що наявність арешту на майно її батька обмежує її права як спадкодавця і є перешкодою для оформлення спадкових прав.
Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_1 , з метою зняття арешту зі спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 , звернулася до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою, в якій просила: 1. Закрити виконавче провадження та зняти арешт з майна її батька ОСОБА_4 в зв`язку зі смертю боржника; 2. Надати копію постанови АА №345315 від 23 жовтня 2006 року; 3. Надати інформацію, на якій стадії на даний час знаходиться виконавчого провадження (ймовірний номер 345315) стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 (а.с.13).
Згідно п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.
Згідно п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.
Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як станом на день винесення 10 грудня 2010 року постанови про завершення виконавчого провадження, з врахуванням положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, так і станом на день звернення позивача ОСОБА_1 з заявою про зняття арешту з майна до вказаного відділу державної виконавчої служби, з врахуванням відсутності на примусовому виконанні даного відділу державної виконавчої служби виконавчого провадження, боржником за яким є ОСОБА_4 , оскільки таке було передано за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, були відсутні підстави для прийняття рішення про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_4 , а також для закриття виконавчого провадження, боржником в якому є ОСОБА_4 , в зв`язку зі смертю останнього.
Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовивши позивачу ОСОБА_1 у знятті арешту з майна ОСОБА_4 жодних прав, обов`язків та законних інтересів позивача не порушив, в зв`язку з чим є неналежним відповідачем у даній справі.
Як стверджує позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, будь-які виконавчі провадження на час розгляду справи відсутні.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, будь-яких доказів відсутності на виконанні у Лебединському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), яким винесено постанову АА №524608 від 11 квітня 2005 року про арешт майна боржника ОСОБА_4 , а також в іншому територіальному відділі державної виконавчої служби, до якого Придніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано виконавче провадження №3614502 з примусового виконання виконавчого листа №2-875 від 20 липня 2006 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС «Імперія» боргу у сумі 5302 гривні 19 копійок, в якому винесено постанову АА №345315 від 23 жовтня 2006 року про арешт майна боржника ОСОБА_4 , матеріали справи не містять та позивачем не надано.
Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено факт відсутності виконавчих проваджень, боржником в яких є ОСОБА_4 , та в яких винесено постанови АА №524608 від 11 квітня 2005 року та АА №345315 від 23 жовтня 2006 року про арешт майна боржника.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_1 до Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а також до територіального відділу державної виконавчої служби, до якого Придніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано виконавче провадження №3614502, з заявами щодо встановлення стадій виконавчих проваджень, в межах яких винесені вищевказані постанови про арешт майна боржника, клопотаннями про закриття цих виконавчих проваджень та зняття арешту з майна ОСОБА_4 не зверталася, документи, які підтверджують факт смерті боржника ОСОБА_4 не надавала, внаслідок чого жодної відмови від вказаних відділів державної виконавчої служби у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_4 не отримувала.
Отже, позивачем ОСОБА_1 не доведено неможливість зняття арешту з майна боржника ОСОБА_4 , який накладений постановами державних виконавців АА №524608 від 11 квітня 2005 року та АА №345315 від 23 жовтня 2006 року у поза судовому порядку, оскільки не надано доказів закриття виконавчих проваджень, в межах яких вони вказані постанови були винесені, до смерті боржника ОСОБА_4 , відмови у їх закритті на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасування в зв`язку з цим накладеного арешту на майно, як це передбачено ч.1 та ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що як станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, так і станом на день розгляду цієї справи по суті, спір, щодо заявлених позивачем у позові вимог, між позивачем та обраними нею відповідачами, не виник, в зв`язку з чим звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахування вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі, підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат по сплаті судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.1, 2, 12, 76, 77, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач - Відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, адреса: 18000, м. Черкаси, проспект Хіміків, буд.50, .

Відповідач - Лебединський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), адреса: 42200, Сумська область, м. Лебедин, площа Свободи, буд.29, .

Третя особа - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Третя особа - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко