Провадження № 2/537/62/2022
Справа № 537/2060/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Маханькова О.В.

за участю секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993 за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , та членам її сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Офіційно зареєстрована в даній квартирі з 06.11.2009року. Іншого житла позивачка не має, постійно проживає і зареєстрована в житловому приміщенні, і спірна квартира є єдиним постійним місцем проживання позивачки.

19 квітня 2021 року відповідач разом з ОСОБА_5 прийшли до квартири та почали виганяти позивачку з квартири, у зв`язку з чим вимушена була викликати поліцію та повідомити про незаконні дії ОСОБА_4 . В подальшому відповідачка змінила замки на вхідних дверях квартири, чим обмежила доступ позивачки до житла. Таким чином, відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні житлом, у зв`язку з чим просила позов задовольнити.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов, в якому викласти заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Роз`яснено, що копія відзиву та доданих документів надсилається (надається) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відзив на позов відповідач у встановлений строк до суду не надав.

07.09.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. В якій вказує, що 03.09.2021 отримала відзив на позовну заяву, з доводами викладеними у ньому не погоджується. Вказувала, що зареєстрована вданій квартирі, є інвалідом ІІ групи, отримує дуже малу пенсію, 50% якої стягується на користь її матері як аліменти, решта коштів залишається на їжу та сплату житлово-комунальних послуг. Зазначала, що відповідачка є власником 1/2 квартири АДРЕСА_2 в якій наразі проживає, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідачем подано заяву про приєднання доказів по справі, а саме копію листа № 30/1 від 30.0.2021 за підписом експерта Маківського М.В. та фототаблиця приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 03.11.2021 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, прохали суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача з позовом не погодився, вважає його не обґрунтованим, прохав відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що тривалий час знайома з позивачем, яка постійно мешкала в цій квартирі. Вважає що все це, рук матері позивача, яка раніше виганяла її з квартири, стягує з неї аліменти. Дійсно позивач проживаючи в даній квартирі робив ремонт, замінив вікна. Дійсно з квітня місяця позивач не проживає в даній квартирі, тому що мати позивача разом з її сестрою прийшли до квартири та вигнали її з хати. Потім були погрози по телефону. Зараз відповідач зруйнував квартиру. Дійсно власником квартири є ОСОБА_4 рідна сестра позивача., позивач лише прописана.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає поруч з позивачем. Дійсно була свідком як позивача виганяла з квартири її мати та сестра. Допомагала охороняти речі. Мати позивача скандальна жінка. Зараз квартира зруйнована.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_9 пояснив, що дійсно проводив експертизу за зверненням ОСОБА_5 . За результатами розгляду складений висновок. Дійсно квартира для проживання не придатна з 19 квітня 2021року. Квартира підготовлена до ремонту. Стіни, перегородки пошкоджені, відсутня сантехніка, ванна, З технічної точки зору не має можливості проживати. Додаткове дослідження проводилося в кінці серпня .

В судове засідання 17.03.2022року позивач та її представник не з*явилися, прохали суд задовольнити позов.

В судовому засіданні 17.03.2022року представник відповідача прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи із наступного.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що 02.07.1993 Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів видано свідоцтво на право власності на житло, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 відповідно до якого на праві спільної сумісної власності дана квартира належить ОСОБА_5 та членам сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .

Згідно відмітки в паспорті громадянина України позивач ОСОБА_1 з 06.11.2009 зареєстрована як проживаюча за адресою: квартира АДРЕСА_3 . Згідно довідки Кременчуцької міжрайонної медико-соціальної експертної комісії № 1 загального профілю південного госпітального округу серія АВ № 0074795 є інвалідом ІІ групи з 04.11.2019 безтерміново.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.01.1998 про визнання права особистої власності визнано право особистої власності за ОСОБА_5 повністю на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудженя об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 , власником цього майна є ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 04.10.1998.

Останнім часом відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, змінила замки на вхідних дверях, не впускає її до квартири.

Експертом ОСОБА_9 30.08.2021 № 30/1 надано відповідь на запит ОСОБА_5 , де вказано, що в результаті проведення 26.08.2021 обстеження приміщення квартири АДРЕСА_3 встановлено, що станом на час проведення обстеження квартира для проживання не придатна. На підтвердження цього надав фото квартири. Тобто обстеження спірної квартири відбулося після звернення позивачки до суду.

Вказаний лист не є належним та допустимим доказом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно з ч.ч.1, 2, 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази того, що експерт ОСОБА_9 є експертом у будівельно-технічній сфері та на момент проведення обстеження спірної квартири має компетенцію встановлювати придатність житла до проживання.

Даний лист не може бути належним і допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством ( ч.4 ст. 9 ЖК Української РСР).

Суду не надано доказів того, що позивач був визнаний таким що втратив право користування житловим приміщеннями у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ст. 64 Житлового кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована і проживала у спірній квартирі увесь час (крім того моменту коли перебувала в місцях позбавлення волі) до дня коли відповідачка змінила замки у квартирі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кривіцька і Кривіцький проти України" ("Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine"), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття "житло" не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачка, своїми діями, відмовляла позивачці надати доступ до спірної квартири та надати дублікат ключів від неї, чинили перешкоди в користуванні квартирою.

Спосіб судового захисту порушеного права, обраний позивачем в частині вселення до спірної квартири з передачею ключів, не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні позивачем квартирою шляхом вселення та зобов`язання передати ключі від квартири підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач як інвалід 2 групи загального захворювання, що підтверджується довідкою Кременчуцької міжрайонної медико-соціальної експертної комісії № 1 загального профілю південного госпітального округу серія АВ № 0074795 від 05.11.2019, звільнений від сплати судового збору при подачі позову - судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76,81,263-265 ЦПК України,ст. 405 ч. 1 ЦК України, ст. 156 ч. 4 ЖК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення - задовольнити

Зобов*язати ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до вказаної квартири та передачі їй ключів від квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2022 року.

Суддя: Маханьков О.В.