ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/823/21 Номер провадження 22-ц/814/425/22Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж. О. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в особі представника Омельченка Євгена Володимировича на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року у складі головуючого судді Даніліної Ж.О., ухвалене в залі суду в м. Кременчук, повний текст заочного рішення складено 29 листопада 2021 року, у справі № 536/823/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У травні 2021 року АТ «Акцент Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 12.12.2019 року у розмірі 16536,55 грн, що складається з: 10884,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 5502,55 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 150,00 грн. штрафу, а також просив стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з невиконанням зобов`язання станом на 26.01.2021 року виникла заборгованість у розмірі 16536,55 грн, що складається з: 10884,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 5502,55 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 150,00 грн. штрафу.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року позов АТ «Акцент-Банк» - задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» суму непогашеного тіла кредиту за кредитним договором № б/н від 12.12.2019 року у розмірі 10884 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1494 грн 11 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Акцент Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен повернути Банку суму непогашеного тіла кредиту за кредитним договором № б/н від 12.12.2019 року у розмірі 10884 грн. 00 коп. Разом з тим, суд вважав вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами та штрафами недоведеними, оскільки у заяві позичальника вони не зазначені. Умови та Правила надання банківських послуг також не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що надані банком Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодився відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту, банком не надано.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник АТ «Акцент Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнути з відповідача судові витрати за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що між Банком та клієнтом був укладений договір шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

Тому, відсутність підпису Позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був з ними ознайомлений, а також не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості.

Зазначає, що крім анкети-заяви, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а отже сторонами погоджено всі істотні умови договору. Тобто, відповідач при укладенні Кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу.

Вказує, що у даній справі слід застосовувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року по справі № 284/157/20.

Рішення місцевого суду оскаржується в частині вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також штрафів, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного..

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що 12.12.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами.

Станом на 26.01.2021 заборгованість по кредиту становить 16536,55 грн, що складається з: 10884,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 5502,55 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 150,00 грн. штрафу

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів про те, що відповідач, підписуючи заяву позичальника, погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та те, що між сторонами в належній формі було досягнуто згоди про встановлення відповідальності у вигляді сплати процентів

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦКУкраїни встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Виходячи з положень ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦКУкраїни можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової вставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом та штрафи.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи свої вимоги, банк посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» «Тарифи», які розміщені на банківському сайті, які є невід`ємною частиною спірного договору.

При цьому матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці тарифи та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання послуг в А-Банку.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не врахував, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписаний відповідачем, а тому наявні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, до позовної заяви банком додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», а саме тип кредитного продукту: «Універсальна», «Універсальна GOLD», в якому міститься інформація про умови кредитування. Вказаний паспорт підписаний електронним підписом ОСОБА_1 (а.с. 7).

Однак, позивачем суду першої інстанції не надавались дані про те, яку саме кредитну картку було видано відповідачу.

В матеріалах справи взагалі відсутні відомості щодо видачі кредитної картки відповідачу.

Крім того, в анкеті-заяві від 12.12.2019 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсотки за користування кредитом.

Наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що інформація зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 (а.с.7 зворот). Більше того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Підписання позичальником Паспорту споживача не може свідчити про конкретні умови кредитування на які погодився відповідач, а вказує на те, що споживач отримав надану банком інформацію актуальну лише до 01.01.2020 року. Який саме тип кредитного продукту фактично обрав позичальник при підписанні Анкети-заяви у даному випадку Паспорт споживача не зазначає, враховуючи, що він містить дані, що застосовуються до обох типів кредиту, так і окремо щодо кожного продукту: «Універсальна» та «Універсальна Голд».

Колегія суддів не приймає до уваги наявний в матеріалах справи Паспорт споживчого кредитування як доказ конкретних умов укладеного між сторонами кредитного договору стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом та розміру відсотків у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, оскільки обрання конкретного типу кредиту не підтверджено і будь-якими іншими доказами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає відсутніми підстави для висновку про те, що укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання, ніж визначено ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом, процентах за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції стягненню не підлягають.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (16536,55 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛ А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-банк» в особі представника Омельченка Євгена Володимировича - залишити без задоволення.

Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2022 року.

Головуючий: С. А. Гальонкін

Судді: Л.М. Хіль

Г.Л. Карпушин