МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/291/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Ткач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківствата виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на те, що він працює моряком на судні, тому велику кількість часу відсутній за місцем проживання. Зазначав, що влітку 2016 року, підчас чергового відрядження за робочим контрактом, він за допомогою соціальних мереж познайомився з відповідачкою у справі, з якою протягом декілька місяців листувався та обмінювався фото. Після закінчення робочого контракту, та повернення до дому, позивач зустрівся з відповідачкою, поведінка та погляди якої були протилежні тому, про що остання писала коли вони спілкувалися в соціальних мережах. Все це стало причиною того, що він прийняв рішення про припинення спілкування з відповідачкою взагалі.

Вказував, що 05 листопада 2016 року будучи на підпитку та в пригніченому стані, він відповів на одне із повідомлень відповідачки та прийняв запрошення зустрітися, в результаті вони вступили в інтимні стосунки.

Стверджував, що після того вечора, вони з відповідачкою більше не мали інтимних стосунків та близького спілкування.

22 грудня 2016 року він підписав черговий контракт, виконання якого закінчилося 09 жовтня 2017 року.

Зазначав, що в кінці грудня, коли він знаходився на судні, відповідачка зателефонувала його родині та повідомила про свою вагітність, строком в два місяці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народилася донька ОСОБА_3 . Після повернення з рейсу, вони з відповідачкою зареєстрували дитину в Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та отримали свідоцтво про народження.

Вказував, що за його заявою, він був записаний батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після реєстрації народження дитини, ними було прийнято рішення проживати спільно, але без реєстрації шлюбу.

Позивач вказував, що з відповідачкою вони прожили біля трьох тижнів, але спільне життя між ними не склалося, оскільки остання постійно вчиняла скандали. Під час чергової перепалки, відповідачка повідомила його про те, що донька не його.

Все це стало причиною того, що вони з відповідачкою стали проживати окремо, дитина залишилась з матір`ю.

Стверджував, що в період окремого проживання, він щомісячно надавав позивачці матеріальну допомогу в розмірі 5400,00 грн. на забезпечення потреб дитини, але відповідачка вважала що даної матеріальної допомоги не достатньо і постійно вимагала збільшити суму до 600,00 доларів США щомісячно. В разі відмови погрожувала позбавити його батьківських прав.

Після чергового конфлікту, відповідачка вкотре повідомила його про те, що він не є біологічним батьком дитини.

Всі ці конфлікти, погрози та висловлювання й посіяли сумніви щодо його батьківства стосовно дитини.

Після підрахунку, він вважає, що не може бути батьком дитини, оскільки на час її ймовірного зачаття вони з відповідачкою не бачилися і ніяких інтимних стосунків між ними не було.

На неодноразові прохання провести судово-біологічну (генетичну) експертизу (аналіз ДНК), відповідачка заявляла, що наддасть згоду лише якщо експертиза буде призначена в судовому порядку.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд виключити із актового запису №6908 від 17 жовтня 2017 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відомості про батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Одеса, Одеської області, України.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 21-22).

Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року по справі було призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с. 71-73).

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року було поновлено провадження у справі і призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.103-104).

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (т.1 а.с 115-116).

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року по справі було призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с. 137-139).

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року було поновлено провадження у справі і призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.151-152).

Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року було зобов`язано судових експертів Яворського Б.І. та Стоєву М.І. з`явитись до суду для надання роз`яснень висновку експерта №59 від 14 червня 2021 року (а.с. 183-184).

Ухвалою суду від 06 жовтня 2021року клопотання представника позивача про об`єднання в одне провадження цивільних справ було залишено без задоволення (т.1 а.с.203-205).

Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року по справі було призначено повторну молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с. 208-211).

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року по справі поновлено провадження та призначено судове засідання (т.1 а.с.232-233).

Позивач та його представник, діюча за ордером від 29 липня 2020 року в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись відповідно до ст. 128 ЦПК України (т.1 а.с.13, 14, 15).

Відповідачка та її представники, діючі за ордерами від 23 вересня 2020 року, від 09 жовтня 2020 року, від 20 жовтня 2020 року, від 01 червня 2021 року в судові засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись відповідно до ст. 128 ЦПК України, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Раніше відповідачка надала відзив на позов, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю (т.1 а. с. 36,49-52,54,55,57,58,141 т. 2 а.с. 6).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що позивач працює моряком за контрактом (т.1 а.с.7-12).

Встановлено, що позивач влітку 2016 року,підчас роботи за контрактом, за допомогою соціальних мереж познайомився з відповідачкою у справі, з якою протягом декілька місяців листувався та обмінювався фото, а після закінчення контракту, та повернення до дому, зустрівся з нею, але відносини між ними не склалися.

Тому позивач прийняв рішення про припинення спілкування з відповідачкою взагалі.

З змісту позовної заяви вбачається, що 05 листопада 2016 року позивач будучи на підпитку, на прохання відповідачки, зустрівся з нею та вступив в інтимні стосунки, а в кінці грудня 2016 року остання повідомила родину позивача про свою вагітність, строком в два місяці.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 , народження якої було зареєстровано в Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.53).

За заявою позивача, він був записаний батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що після реєстрації дитини, прожив однією сім`єю без реєстрації шлюбу біля трьох тижнів, сторони розлучилися та стали проживати окремо.

В процесі спільного проживання, підчас конфлікту, відповідачка повідомила позивача, що він не є біологічним батьком дитини.

Встановлено, що в період окремого проживання, позивач щомісячно надавав матеріальну допомогу на забезпечення потреб дитини в розмірі 5400,00 грн., але відповідачка вважала що даної суми не достатньо і постійно вимагала збільшити розмір аліментів, а в разі відмови погрожувала позбавити позивача батьківських прав.

Після чергового конфлікту, коли відповідачка вкотре повідомила позивача про те, що він не є біологічним батьком дитини, останнім було вирішено звернутися до суду, оскільки всі ці конфлікти, погрози та висловлювання посіяли у нього сумніви щодо його батьківства стосовно дитини.

Згідно ч.1 п.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини.

Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини.

Згідно ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Пленум Верховного Суду України в п. 11 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, яка народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись з позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини.

Позивач заперечує своє кровне споріднення з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав чого надав до суду клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, яке ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року було задоволено, по справі було призначено судово-генетичну експертизу (т.1 а.с. 67,71-73).

Оскільки судово-генетична експертиза, яка була призначена ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року не була проведена, то за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 26 квітня 2021 року по справі повторно було призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с. 137-139).

З змісту висновку експерта №59 від 14 червня 2021 року вбачається, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с. 143 -149).

Не погоджуючись з висновком експерта №59 від 14 червня 2021 року, представник відповідачки, 17 вересня 2021 року та 23 вересня 2021 року надав до суду клопотання про призначення судово-біологічної (генетичної) експертизи та молекулярно-генетичної експертизи (т.1 а.с. 71-73,167-172,175-179,71-73).

Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року було зобов`язано судових експертів Яворського Б.І. та Стоєву М.І. з`явитись до суду для надання роз`яснень щодо висновку експерта №59 від 14 червня 2021 року (а.с.183-184).

Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року по справі було призначено повторну молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі (т.1 а.с. 208-211).

Відповідно до висновку експерта від 23 грудня 2021 року біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_2 виключається (т.1 а.с. 214-227).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року).

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи встановлені обставини справи, положення вищевказаних норм національного законодавства, а також те, що відповідачка доводи позивача не спростувала, будь-яких доказів, які б доводили безпідставність вимог позивача до суду не подано, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір по справі складає 840,00 грн., які сплачені позивачем у повному обсязі при зверненні до суду (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 133, 134, 135, 136 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківствата виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити із актового запису №6908 від 17 жовтня 2017 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відомості про батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Одеса, Одеської області, України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2022 року.

Суддя: О.М. Сегеда