ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зігун Вероніки Юріївни, ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, яка подана його представником за довіреністю ОСОБА_3 , на дії державних виконавців Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зігун Вероніки Юріївни, ОСОБА_2 .

Заявник просив визнати неправомірними дії державних виконавців, вчинені при примусовому виконанні рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у справі № 185/10215/17, в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 травня 2019 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 червня 2021 року.

Крім того, до скарги додано заяву про поновлення пропущеного строку для подання скарги, в якій заявник зазначав, що він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на доходи боржника у відділі ДВС 22 вересня 2021 року.

Заявник посилався на те, що після отримання документів від державного виконавця він пропустив десятиденний строк для подання скарги до суду, оскільки для отримання безоплатної вторинної правової допомоги був змушений надавати довідки від установ та організацій про свої доходи та матеріальний стан. Через карантин ці довідки виготовлялися певний час і тільки 11 листопада 2021 року йому була надана вторинна правова допомога. Потрібен був час для складання процесуальних документів. Через червону зону карантину прийом громадян до установ був обмежений.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що процесуальний строк для звернення зі скаргою пропущено, а підстави для його поновлення відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (стаття 74 Закону Про виконавче провадження). Із принципом законності тісно пов`язаний принцип контролю за виконавчим провадженням.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, а також пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою 06 грудня 2021 року, зазначаючи, що був змушений збирати документи для отримання безоплатної вторинної правової допомоги і така допомога була йому надана тільки 11 листопада 2021 року.

Проте, скаржником ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано належних доказів в обґрунтування підстав для поновлення строку на подачу скарги, оскільки заявник дізнався про вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій 22 вересня 2021 року, отримавши копії відповідних постанов. Строк для подання скарги тривав до 04 жовтня 2021 року включно.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця вперше надійшла до суду 22 листопада 2021 року, тобто через два місяці після отримання заявником копій постанов про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на доходи боржника.

Встановлення червоної зони карантину, на яку посилається заявник в обґрунтування поважності причин пропуску строку, не є перешкодою для подання скарги у встановлений законом строк, оскільки прийом документів у громадян в суді не був обмежений.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу скарги та залишення її без розгляду.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року про залишення без розгляду скарги залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко