Справа № 454/3537/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним-,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 подала позов в суд до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним з наступних підстав :

Між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість, що відповідач продає їй торговий павільйон за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до виготовленого технічного паспорту Червоноградським МБТІ нежитлове приміщення має площу 56,7м.кв. та складається з 1. коридору - площею 3,2 м.кв., 2. підсобного приміщення 1,5 м.кв., 3. торгового залу 14,1 м.кв., 4. підсобного приміщення, 4,6 м.кв., 5. торгового залу 33,0 м.кв.. Загальна вартість приміщення становить 40000 грн.

Нежитлове приміщення належить відповідачу на праві приватної власності на підставі на підставі реєстраційного посвідчення, та рішенням Скоморохівської сільської ради від 16 січня 2009р. №2016р. про надання в оренду земельної ділянки щодо розміщення торгового павільйону. Нежитлове приміщення не є самочинним.

12 квітня 2019р. відповідачка отримала від позивачки грошові кошти у сумі 40000 грн. за дане нежитлове приміщення та зобов`язувався укласти договір купівлі продажу приміщення і посвідчити його в нотаріальній конторі про що надав їй письмову розписку та передав їй ключі від дверей нежитлового приміщення.

Даним приміщенням позивач фактично користуєтьсь з 12 квітня 2019 року.

На даний час відповідач постійно ухиляється від укладення в нотаріальному порядку договору купівлі продажу приміщення з невідомих їй на це причин, та всіляко ухиляється від зустрічей з нею.

Такі дії відповідача вважає незаконними та протиправними, що порушують її права.

Зобов`язання по нашій угоді ними було виконано частково: я сплатив відповідачу обумовлену суму, а він мені віддав ключі від приміщення,та належні до нього документи.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.5 ст. Стаття 19. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень є - рішення судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту права є його визнання.

Положеннями ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не забороненого законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права.

Викладені обставини підтверджуються доказами, які долучені до позовної заяви.

Позивач зазначає, що наявності у нього є всі оригінали письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви (ч.5 ст.95, п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Заходів досудового врегулювання суперечки між сторонами не вживалося, оскільки законом та домовленістю такий обов`язок не передбачено; заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися; позивачем іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавалося; відсутні будь-які інші підстави, що мають наслідком відмову у відкритті провадження.

На виконання ст.175 ЦПК України, щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Позивач зазначає, що Крім сплати судового збору в сумі 908,00 грн., позивач не очікує нести будь-які інші витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16 ЦК України та ст.ст. 175-177 ЦПК України, просить суд позов задоволии та вирішити даний спір , оскільки в досудовому порядку сторони не могли вирішити цей спір.

Позивач в судове засідання не прибув, однак подав заяву про слухання справи у її відсутності позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, однак подав заяву, що позов визнає та просить справу слухати в її відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав:

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту права є його визнання.

Положеннями ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не забороненого законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права.

В судовому засіданні судом встановлено, що торговий павільйон за адресою АДРЕСА_1 відповідно до виготовленого технічного паспорту Червоноградським МБТІ нежитлове приміщення має площу 56,7м.кв. та складається з 1. коридору - площею 3,2 м.кв., 2. підсобного приміщення 1,5 м.кв., 3. торгового залу 14,1 м.кв., 4. підсобного приміщення, 4,6 м.кв., 5. торгового залу 33,0 м.кв.. Загальна вартість приміщення становить 40000,00 грн.

Нежитлове приміщення належить відповідачу ПП ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі на підставі реєстраційного посвідчення, та рішенням Скоморохівської сільської ради від 16 січня 2009р. №2016р. про надання в оренду земельної ділянки щодо розміщення торгового павільйону. Нежитлове приміщення не є самочинним.

12 квітня 2019р. відповідачка отримала від позивачки грошові кошти у сумі 40000 грн. за дане нежитлове приміщення та зобов`язувався укласти договір купівлі продажу приміщення і посвідчити його в нотаріальній конторі про що надав мені письмову розписку та передав мені ключі від дверей нежитлового приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення укладений між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 на суму 40000 грн. від 12 квітня 2019 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення торговий павільйон за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 56,4 м.кв..

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: О. А. Веремчук