Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1180/20 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія 70 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М.

Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі матеріали цивільної справу № 275/1180/20

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою адвоката Коновал Олени Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Миколайчук П.В. у смт. Брусилів,

в с т а н о в и в:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом про стягнення з сина ОСОБА_2 аліментів на своє утримання в розмірі 28000 грн. щомісячно, починаючи від дня подання позову до суду і довічно. В обґрунтування позову зазначила, що їй 76 років, вона являється непрацездатна та потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію в розмірі 2371,11грн. і з урахуванням віку не може знайти роботу. Відповідач є громадянином Федеративної республіки Німеччина, має постійний і високий дохід - близько 10000 євро в місяць.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 22 грудня 2020 року та довічно. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Коновал О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачка не довела потребу в отриманні матеріальної допомоги. Суд безпідставно стягнув аліменти з відповідача з дати подання позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 . Його батько, чоловік позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає одна за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Коростишівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком станом на листопад 2020 року в розмірі 2377,11 грн., не отримує жодних державних соціальних допомог та пільг, з 01.01.2016 перебуває на обліку як отримувач житлової субсидії на житлово-комунальні послуги.

У ОСОБА_1 є ще один син ОСОБА_4 .

Як передбачено ч.1 ст.202 ЦПК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Згідно статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 отримує пенсію, яка хоч і перевищує прожитковий мінімум, але не є значною, вдова, проживає сама, а отримувана субсидія, лише покриває її витрати на утриманню житла, зробив правильний висновок, що позивачка потребує від відповідача матеріальної допомоги.

З огляду на перелічене та враховуючи непрацездатність і похилий вік позивачки, яка з доходів отримує лише пенсію, і якої, вочевидь, не вистачає на задоволення в повній мірі матеріальних потреб ОСОБА_1 , то суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є такою, що потребує матеріальної допомоги. Розмір аліментів суд визначив, виходячи з засад розумності та справедливості, з урахування наявності у позивачки ще одного сина.

Разом з тим, суд допустив помилку при визначення дати, з якої належить стягувати аліменти. Глава 17 розділу ІІІ СК України не містить положень щодо стягнення аліментів з дня звернення до суду з позовом. За таких обставин апеляційний суд змінює в цій частині.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Коновал Олени Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Змінити рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року. Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання довічно у розмірі 1000грн. на місяць.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді