Справа №489/5752/19 Головуючий суду першої інстанції - Черенкова Н. П.
Провадження №22-ц/812/383/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Черенкової Н. П. в приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено 23 грудня 2021 року, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ТОВ «Констракшн ЛТД» подало до Ленінського районного суду м. Миколаєва вищезазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач є балансоутримувачем вказаного будинку, який здійснює його комплексне обслуговування, а саме забезпечує експлуатацію мереж енергопостачання, теплопостачання, газопостачання, водопостачання і водовідведення, здійснює утримання та обслуговування будинку.

ТОВ «Констракшн ЛТД» вказувало, що ОСОБА_1 як власник квартири отримував вищезазначені послуги, однак їх вартість в повному обсязі не сплачував, у зв`язку з чим у нього утворився борг станом на 01.10.2019 у розмірі 78 775,02 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2019 року справу передано для розгляду за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 грудня 2019 року позов було залишено без руху з підстав н еобхідності надання позивачем інформації по періоду заборгованості, надання виписки із особового рахунку боржника та даних бухгалтерського обліку щодо боргу.

14 січня 2020 року на виконання вимог цієї ухвали позивачем було надано позовну заяву у новій редакції з відповідними документами, зі змісту якої вбачається, що період заборгованості відповідача становить з 31 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, сума заборгованості - 85 146,79 грн.

ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Відповідач вказував, що позовні вимоги ТОВ «Констракшн ЛТД» не підтверджені належними доказами. Крім того, зазначав, що зарахування позивачем сплачених ним коштів у 2017-2018 роках на сплату послуг за попередні роки є неправомірним.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2021 року позов ТОВ «Констракшн ЛТД» задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в сумі 71 635,83 грн, а також судовий збір у сумі 1921 грн.

Рішення мотивоване тим, що надані позивачем докази підтверджують наявність у ОСОБА_1 заборгованості за надані комунальні послуги у сумі, вказаній судом.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що позов мав розглядатися за місцем його проживання у Ленінському районі м. Миколаєва, разом з тим справу розглядав Центральний районний суд м. Миколаєва, повноваження якого на вищезазначений район не поширюється, а склад суду призначено із порушенням порядку, передбаченого ЦПК України.

Суд не мав право приймати другий позов як продовження подання першого, а повинен був на підставі подання другого позову завести нову справу та здійснити її автоматизований розподіл.

Також апелянт вказував на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність між сторонами договірних правовідносин з надання заявлених ТОВ «Констракшн ЛТД» комунальних послуг, їх вартість, а також відомості, які б вказували на наявність заборгованості.

Відповідач наполягав на тому, що має автономне електричне опалення, лічильник на теплову енергію, а тому нарахування заборгованості з теплопостачання є неправомірним. Також посилався на те, що позивач не довів надання йому вказаних ним у позові послуг.

Крім того, відповідачем було зазначено, що суд розглянув справу у його відсутність, позбавивши його права дати пояснення у суді та надати докази.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 165,2 кв.м, житлова - 81,0 кв.м.

Представлені позивачем договори свідчать, що ТОВ «Констракшн ЛТД» є замовником послуг газопостачання (у тому числі для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню), охорони будинку з паркінгом, вивезення твердих побутових відходів, обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, електропостачання, централізованого водопостачання та водовідведенняпо АДРЕСА_1 , а також є надавачем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , розрахунку заборгованості та платіжних доручень випливає, що за період з 31 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року у відповідача обраховується заборгованість за надані ТОВ «Констракшн ЛТД» послуги з опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення, з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у сумі 85 146,79 грн. Сплачено відповідачем за вказаний період за надані послуги 22 600 грн.

Згідно зі статтями 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (далі - Закон №1875-IV), який діяв до 01.05.2019, правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

При цьому, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

В той же час, коли споживач, який фактично споживає послуги, відмовиться від укладення такого договору, його зобов`язання щодо відшкодування виконавцю послуг витрат на їх виготовлення чи надання, виникають відповідно до положень ст.11 ЦК України.

Стаття 13 зазначеного Закону визначає, що до житлово-комунальних послуг відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів; послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону №1875-IV визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Відповідно до вимог ст.1, 5, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VІІІ, який введений у дію з 01.05.2019, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по житлово-комунальним послугам є правильним, оскільки досліджені докази підтверджують факт отримання відповідачем вказаних позивачем послуг.

Однак, колегія суддів не погоджується з зазначеною сумою заборгованості, оскільки з досліджених доказів вбачається, що відповідачу позивачем за вказаний у позові період були нараховані житлово-комунальні послуги на 84 735,83 грн (т.2 а.с.115-118). Відповідач сплатив за цей період на оплату вказаних послуг 22 600 грн, про що свідчать надані ним платіжні доручення (т.1 а.с.244-249). Отже, заборгованість становить 62 135,83 грн.

Посилання відповідача на те, що належна йому квартира обладнана тепловим лічильником та автономним електричним опаленням, а тому позивач не мав права нараховувати йому оплату за опалення, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не довів належними доказами факт відключення його квартири від централізованого опалення та здійснення обрахування теплової енергії належним лічильником. Із представлених відповідачем доказів вбачається, що наявний у квартирі тепловий лічильник не пройшов повірки, яку треба було здійснити ще у 2015 році, а тому не міг бути використаний для обрахування теплової енергії. За такого, обрахування позивачем цієї послуги за опалювальною площею є правильним.

Не укладання відповідачем договорів на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для їх несплати, оскільки згідно з вищевикладеними вимогами законодавства відповідач повинен оплачувати надані послуги навіть, якщо не укладав договори.

Твердження відповідача про те, що судом було порушено вимоги процесуального законодавства, що є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Дійсно, як свідчать матеріали справи, суд розглянув справу у відсутність відповідача. Однак, він належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Посилання його на те, що суд позбавив його права дати пояснення та подати докази, є безпідставними. Справа розглядалася у суді першої інстанції з 2019 року. Відповідач був обізнаний про дату, час і місце кожного судового засідання, надав суду відзив на позов і докази, які вважав за потрібні. На жодне судове засідання він не з`явився. Враховуючи вказане, суд першої інстанції мав право розглядати справу за відсутності відповідача.

Порушення територіальної підсудності при розгляді справи не вбачається, оскільки у даному випадку вона є виключною, бо позов стосувався вимог щодо нерухомого майна.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах заявляв, що позови, які стосуються стягнення житлово-комунальних послуг, повинні розглядатися за місцезнаходженням майна.

Твердження відповідача про порушення судом порядку розподілу справи є помилковими. Оскільки суд залишав позов без руху, то поданий на виконання такої ухвали позов зі збільшеними позовними вимогами правомірно був переданий для розгляду складу суду, який вчиняв вказану процесуальну дію.

Посилання відповідача на те, що суд не мав права долучати до справи докази, подані позивачем після подання позову, колегія суддів вважає хибними.

Згідно з вимогами ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, виходячи з вказаних вимог закону, суд має право долучати до справи докази, які спрямовані на ефективний захист порушених прав, на стадії розгляду справи по суті.

Представлені позивачем докази доводять факт несплати відповідачем отриманих послуг.

На підтвердження своїх тверджень про недостовірність наданих позивачем документів відповідач жодних доказів не надав.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у бік зменшення суми заборгованості до 62 135,83 грн, а також судового збору до 1402,33 грн, бо позовні вимоги ТОВ «Констракшн ЛТД» задоволені на 73%.

Оскільки апеляційна скарга відповідача частково задоволена, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України позивач має сплатити на його користь судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 778 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 грудня 2021 року змінити, зменшивши розмір заборгованості до 62 135,83 грн, а судовий збір до 1402,33 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 778 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.