Справа № 565/20/22
Провадження № 2/565/172/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

з участю секретаря судового засідання Панчук Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача з вимогами: визнати протиправним і скасувати наказ №5044-к від 09.12.2021 «Про відсторонення від роботи», виданий Генеральним директором ВП "Рівненська атомна електростанція" Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі оскаржуваний наказ), в частині відсторонення від роботи позивача; зобов`язання допустити позивача до роботи на посаді начальника зміни ТЦ-2 ВП «Рівненська атомна електростанція» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10.12.2021 року до часу фактичного допуску до роботи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працює у ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» (далі-РАЕС) на посаді начальника зміни цеху. 08.12.2021 року позивачу вручено попередження про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, 09.12.2021 року ознайомлено з оскаржуваним наказом та 10.12.2021 року позивач не був допущений до роботи згідно цього наказу у зв`язку з відсутністю щеплення від CОVID-19.

Зазначений наказ вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Відсторонення від роботи може бути здійснене на підставі ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» лише у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом. Такий порядок передбачений ч.6 вказаної статті. Зокрема, законом визначено, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження засвідчити це актом у присутності свідків. Вказує, що іншого порядку відмови від обов`язкових профілактичних щеплень не передбачено.

В порушення ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», не було надано єдиним компетентним органом для встановлення факту ухилення - посадовою особою державної санітарно-епідеміологічної служби відповідного подання про усунення особи від роботи.

У відповідача відсутні докази ухилення позивача від щеплення, оскільки така інформація є медичною таємницею, а відповідач не є її розпорядником та відповідачем порушені вимоги ст. 286 ЦК України, ст. 19 Конституції України в частині права позивача на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також відомості, одержані про його медичному обстеженні.

Від відповідача надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Свою позицію мотивує тим, що 01.11.2021 року МОЗ України наказом № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», доповнило Перелік посад, що підлягають обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83. До Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, входить ДП «НАЕК «Енергоатом», відокремленим підрозділом якого є ВП «Рівненська АЕС».

Відповідно до вищевикладеного, з 09.12.2021 на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року (з наступними змінами і доповненнями), щеплення проти COVID-19 є обов`язковим для працівників РАЕС. Перелік медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затверджено наказом МОЗ України від 16.09.2011 року № 595.

Так як позивач є працівником РАЕС, не надав документ про своє обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або документ, що він не має протипоказань до вакцинації, відповідач зобов`язаний був, відповідно до діючого законодавства відсторонити позивача від роботи. А саме, на підставі п.41 -6 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» передбачено, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другоїстатті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України,частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

09.12.2021 року Генеральним директором ВП «Рівненська АЕС» було видано наказ № 5044- к «Про відсторонення від роботи» який, передбачає відсторонення з 10.12.2021 від роботи працівників структурних підрозділів ( згідно із додатками 1-29 до наказу), без збереження заробітної плати, з відміною пільг та компенсацій за умови праці до усунення причин, що зумовили відсторонення, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. З наказом № 5044-к Позивач ознайомився 09.12.2021.Відповідачем приймалися усі можливі заходи стосовно недопущення відсторонення від роботи працівників підприємства.

Вимога відповідача про надання сертифікату про профілактичне щеплення проти COVID-19 або надання медичного висновку про абсолютне протипоказання до такої вакцинації, не є втручанням в приватне життя позивача, оскільки така вимога не суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини. Дані про проведення щеплень не є даними про стан здоров`я особи, які не підлягають розголошенню, даними про особисте чи сімейне життя особи, не є примусом, в умовах визначеної у порядку обов`язкових щеплень, на певній території України для певних категорій осіб, тому не порушує права, свободи і інтереси позивача.

Також відсутні ознаки дискримінації, оскільки відсторонення позивача від роботи є тимчасовим заходом, а саме до усунення причин що зумовили відсторонення, метою якого є суспільний інтерес. Позивач свідомо обрав для себе позицію щодо вакцинації, відмовившись від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я.

Відповідач не погоджується із заявленою сумою очікуваних витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 гривень та просить їх зменшити.

Дослідивши позов, відзив і додані до вказаних документів докази суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Підставою для такого висновку є наступне.

Позивач працює на посаді начальника зміни ТЦ-2 РАЕС, що підтверджується копією попередження про відсторонення від роботи від 08.12.2021, додатком № 19 до оскаржуваного наказу та довідкою про доходи позивача за червень-листопад 2021 року, виданою РАЕС.

19.11.2021 року генеральним директором РАЕС виданий наказ № 4722-к, яким наказано повідомити працівників ВП РАЕС про те, що з 09.12.2021 року буде здійснюватися відсторонення від роботи працівників, які відмовлятимуться або ухилятимуться від вакцинації проти CОVID-19. Строк відсторонення до усунення причин, що зумовили. У період відсторонення працівника заробітна плата не нараховується, період відсторонення не зараховується до страхового стажу, не враховується при визначенні строку нарахування відпустки, оплата тимчасової непрацездатності в цей період не здійснюється. Вказана обставина підтверджується копією наказу № 4722-к від 19.11.2021 року.

Факт ознайомлення з вказаним наказом позивача доводиться копією листка ознайомлення з документом 26.11.2021 року. 09.12.2021 року позивач ознайомлений з попередженням до 09.12.2021 року надати документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти CОVID-19 або довідку «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» форма № 028-1/о. У цьому ж попередженні зазначено, що інформація про стан здоров`я є медичною таємницею за підписом ОСОБА_1 . Викладені обставини встановлені на підставі копії Попередження про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю щеплення проти CОVID-19.

Тобто фактично ОСОБА_1 відмовився надавати документ, що підтверджує наявність щеплення проти CОVID-19 або документ про наявність протипоказань до вакцинації проти цієї хвороби.

З 10.12.2021 року позивача у зв`язку з відмовою та ухиленням від проведення профілактичних щеплень проти CОVID-19 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі наказу генерального директора РАЕС № 5044-к від 09.12.2022 до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення, але не більше ніж до закінчення дії Карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки у відповідача станом на день видачі наказу були відсутні відомості про проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 позивачем та не було медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, у відповідача були достатні підстави стверджувати про його ухилення від вказаного щеплення та відсторонення, у зв`язку з цим від роботи.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, вказана норма передбачає можливість відсторонення працівника від роботи в інших випадках передбачених законодавством.

Згідно ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»від 24 лютого 1994 року № 4004-XII(далі - Закон № 4004) усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (у визначенні ст.1 Закону № 4004).

Як передбачено ст.30 Закону № 4004 запобігання особливо небезпечним, небезпечним інфекційним хворобам, масовим неінфекційним захворюванням (отруєнням) та радіаційним ураженням Кабінет Міністрів України відповідно до закону встановлює карантинно-обмежувальні заходи на території виникнення і поширення інфекційних хвороб та уражень людей. У разі виникнення чи загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь), радіаційних уражень населення органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування за поданням відповідних головних державних санітарних лікарів у межах своїх повноважень можуть запроваджувати у встановленому законом порядку на відповідних територіях чи об`єктах особливі умови та режими праці, навчання, пересування і перевезення, спрямовані на запобігання та ліквідацію цих захворювань та уражень.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати своєчасне проведення масових профілактичних щеплень, дезінфекційних, дезінсекційних, дератизаційних, інших необхідних санітарних і протиепідемічних заходів.

У разі загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) або радіаційних уражень відповідними головними державними санітарними лікарями на окремих територіях можуть запроваджуватися позачергові профілактичні щеплення, інші санітарні заходи відповідно до закону.

Листом Заступника міністра охорони здоров`я головним державним санітарним лікарем від 08.12.2021 року, направленого на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо відсторонення працівників підприємства від роботи (який по своїй суті і змісту є поданням про відсторонення від роботи працівників, яким не проведене обов`язкове щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19) вказано відповідачу на те, що працівникам, які відповідно Переліку підлягають обов`язковим профілактичним щепленням і не пройшли курс вакцинації проти респіраторної хвороби COVID-19 не передбачено доступ до роботи (у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень), відповідно до постанови КМ України від 20.10.2021 №1096 «Про внесення змін до постанови КМ України від 20.12.2020 року №1236» (далі постанова №1096).

Тобто відповідач відсторонюючи позивача від роботи у зв`язку з тим, що позивач не надав підтвердження проведення курсу вакцинації проти респіраторної хвороби COVID-19, діяв у відповідності з вимогами ст.7 Закону №4004, ст.46 КЗпП, поданням органу санітарно-епідеміологічного нагляду та постанови №1096.

Посилання відповідача на незаконність оскаржуваного наказу на ст.ст. 19, 32 Конституції України і ст. 286 ЦК, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 6 Європейської хартії прав пацієнтів, суд вважає надуманими і безпідставними, оскільки право на працю оскаржуваним наказом не порушене, тому що за позивачем збережене місце роботи та обмежене право позивача на здійснення трудової діяльності через невиконання вимог законодавства про проведення обов`язкових щеплень на період карантину, пов`язаного з COVID-19 для певних категорій працівників, до яких, згідно Переліку відноситься позивач.

Дані про проведення щеплень не є даними про стан здоров`я особи, які не підлягають розголошенню, даними про особисте чи сімейне життя особи, не є примусом, в умовах визначеного порядку обов`язкових щеплень для певних категорій осіб, тому не порушує права, свободи і інтереси позивача і не є надмірним втручанням держави у особисте чи сімейне життя позивача.

Крім того, Європейський суд з прав людини висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03).

Тому враховуючи ситуацію, що склалась у Світі, в тому числі в України, із кількістю хворих на коронавірус, особливою небезпекою цього захворювання, маючи на меті забезпечення сталого функціонування підприємства, що відносить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, дії відповідача по відстороненню позивача від роботи без збереження заробітної плати суд вважає правомірними і виправданими.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати на правничу допомогу і по сплаті судового збору покладаються на позивача, згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 263-265, гл.10 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий