Справа № 331/5434/21
Провадження № 2/331/265/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання незаконною відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання незаконною відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданого повторно 08 лютого 1983 року відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому м. Запоріжжя.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

В свідоцтві про народження позивача зазначено національність ОСОБА_3 - росіянин. В паспорті ОСОБА_3 зазначена дата народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - м. Бердянськ Запорізької області та зазначено його по-батькові - ОСОБА_3 .

Після смерті батька від родичів - племінників її батька, а в подальшому і після отримання архівних документів, вона довідалась про невідповідність особистих даних, зазначених в паспорті батька, в свідоцтві про його смерть, в свідоцтві про шлюб батьків та в її свідоцтві про народження, дійсним обставинам щодо прізвища батька, його по батькові, дати народження та національності її батька.

Так, відповідно до актового запису № 47 про народження батька, складеного 31.07.1939 року відділом РАГС при виконавчому комітеті Вячеславської селищної ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками були ОСОБА_7 , національність болгарин, та ОСОБА_8 , національність - болгарка, які проживали в с. Вячеславка Приморського району Запорізької області, в той час як відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердянськ Запорізької області.

Зазначає, що ці помилки були допущені під час видачі батькові свідоцтва про народження повторно в 1943 році, внаслідок чого в паспорті батька було невірно зазначено дата його народження та по батькові.

Звертає увагу суду на те, що в подальшому, за даними паспорта, невірні дані було внесено до свідоцтва про шлюб її батьків, яке містить посилання на прізвище, по батькові та дату народження її батька, а також в свідоцтво про народження позивача, в якому невірно зазначено прізвище дитини, прізвище та бо батькові і національність батька, а також прізвище матері позивача.

З метою внесення змін до свідоцтва про її народження вона звернулась до Олександрівського відділу ДРАЦС.

Відповідно до висновку № 175/24.17-83 від 10.09.2021 р. Олександрівським відділом ДРАЦС їй відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про народження за відсутністю підстав. Висновок відповідача вмотивовано неможливістю ідентифікувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , росіянина - чоловіка з написанням даних в свідоцтві про шлюб, про народження та про смерть, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , болгарина як такого, що усі ці документи належать одній особі.

Оскільки позивач позбавлена можливості на підставі актового запису про народження батька № 47, складеного 31 липня 1939 року відділом РАЦС при Вячеславській сільській раді Приморського району Запорізької області ідентифікувати батька за національністю як болгарин, змушена звернутись до суду з позовом про зобов`язання відповідача внести зміни в актовий запис про народження позивача, зазначивши в графі батько - ОСОБА_3 замість ОСОБА_3 , національність батька вказати «болгарин», замість «росіянин».

На підставі вищевикладеного просить суд зобов`язати Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши в графі громадянка ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 , в графі батько ОСОБА_3 замість ОСОБА_3 , в графі національність Болгарин замість Росіянин .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 13.01.2022 року на 09 год. 00 хв.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду на 27.01.2022 року на 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_14 позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився. 16.12.2021 року до канцелярії суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 08 лютого 1983 року відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому м. Запоріжжя.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 17.10.2014 році Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_3 виданим 09.01.2015 році Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Як вбачається з матеріалів справи у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 зазначено національність батька - ОСОБА_3 - росіянин. В паспорті ОСОБА_3 зазначена дата народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - м. Бердянськ Запорізької області та зазначено його по-батькові - ОСОБА_3 .

У судовому засіданні встановлено, що після смерті батька позивача від родичів - племінників її батька, а в подальшому і після отримання архівних документів, ОСОБА_1 стало відомо про невідповідність особистих даних, зазначених в паспорті батька, в свідоцтві про його смерть, в свідоцтві про шлюб батьків та в її свідоцтві про народження, дійсним обставинам щодо прізвища батька, його по батькові, дати народження та національності її батька.

Так, відповідно до актового запису № 47 про народження батька, складеного 31.07.1939 року відділом РАГС при виконавчому комітеті Вячеславської селищної ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_3 народився, ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками були ОСОБА_7 , національність болгарин, та ОСОБА_8 , національність - болгарка, які проживали в с. Вячеславка Приморського району Запорізької області, в той час як відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердянськ Запорізької області.

Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнями представника позивача вищезазначені помилки були допущені під час видачі батькові позивача свідоцтва про народження повторно в 1943 році, внаслідок чого в паспорті батька було невірно зазначено дата його народження та по батькові. Крім того в подальшому, за даними паспорта, невірні дані було внесено до свідоцтва про шлюб її батьків, яке містить посилання на прізвище, по батькові та дату народження її батька, а також в свідоцтво про народження позивача, в якому невірно зазначено прізвище дитини, прізвище та бо батькові і національність батька, а також прізвище матері позивача.

З метою внесення змін до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 звернулась до Олександрівського відділу ДРАЦС.

Відповідно до висновку № 175/24.17-83 від 10.09.2021 р. Олександрівським відділом ДРАЦС ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про народження за відсутністю підстав. Висновок відповідача вмотивовано неможливістю ідентифікувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , росіянина - чоловіка з написанням даних в свідоцтві про шлюб, про народження та про смерть, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , болгарина як такого, що усі ці документи належать одній особі.

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Частиною 1 ст. 6 Закону України № 2398-VI визначено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 2398-VI, державно реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Частиною 1 ст. 22 Закону України № 2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Аналогічні положення містяться у Правилах внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом МЮУ від 12 січня 2011 р. № 96/5.

Пунктом 2.6 вказаних Правил передбачено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до ст. ст. 1, 3, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи. Підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обрати та відновлювати національність. Згідно до ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право особи визначати свою національність і таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 р.), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими, речовими і електронними доказами;

висновками експертів;

показаннями свідків.

Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт належності батькові позивача актового запису про його народження в родині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується наступними копіями архівних документів, а саме:

копією архівної виписки державного архіву Запорізької області (запису акту про народження № 47 від 31.07.1939 року в якому зазначено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 (національність Болгарин , виповнилось 37 років, мешкає у с. Вячеславка, Приморський район, Запорізька область) та ОСОБА_8 (національність Болгарка, виповнилось 36 років, мешкає у с. Вячеславка, Приморський район, Запорізька область);

копією запису акту про народження № 47 від 31.07.1939 року в якому зазначено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 (національність Болгарин, минуло 37 років) та ОСОБА_8 (національність Болгарка, минуло 36 років).

Крім того, факт належності батькові позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 актового запису про його народження в родині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знайшов своє підтвердження в ході допиту свідка ОСОБА_17 (племінниця батька позивача), яка суду пояснила, що вона є рідною донькою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , національність Болгарин, уродженець с. Вячеславка, Приморського району Запорізької області. Її рідні дідусь та бабуся: ОСОБА_7 , 1902 року народження, Болгарин та ОСОБА_8 , 1903 року народження, мешкали у с. Вячеславка, Приморського району. На даний час померли. У її батька ОСОБА_18 були рідні брати та сестри: ОСОБА_19 , 1924 року народження, Болгарин , мешкав у Черкаській області; ОСОБА_20 , 1929 року народження, Болгарин , мешкав у м. Бердянськ. На даний час помер; ОСОБА_3 . 1939 року народження, Болгарин , мешкав у м. Запоріжжі. На даний час помер; ОСОБА_21 , 1921 року народження, Болгарка , мешкала у Ставропольському краї; ОСОБА_3 , 1930 року народження.

Зі слів її батька ОСОБА_18 та його рідного брата ОСОБА_3 , приблизно коли ОСОБА_3 було 4-5 років, після смерті його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 його передали до дитячого будинку в м. Бердянськ. У зв`язку з тим, що у ОСОБА_3 були відсутні документи, які підтверджували його особу, при реєстрації його записали з помилками, а саме замість: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , національність Болгарин» зазначили: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , національність Росіянин».

Крім того зазначила, що позивач по справі ОСОБА_1 , 1966 року народження є рідною донькою ОСОБА_3 та її двоюрідною сестрою. Також зазначила, що всі вище перелічені родичі, а також ОСОБА_1 є етнічними Болгарами.

Також, факт належності батькові позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 актового запису про його народження в родині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердження письмовими поясненнями свідка ОСОБА_24 , в яких надані аналогічні пояснення, що надав суду свідок ОСОБА_17 .

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання незаконною відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису - задовольнити частково.

Зобов`язати Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши в графі громадянка ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 , в графі батько ОСОБА_3 замість ОСОБА_3 .

В решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.В. Антоненко