Справа № 308/932/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Чейпеш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) за участі третьої особи Огран опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про визнання материнства,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) за участі третьої особи Огран опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про визнання материнства.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позивач ОСОБА_1 в 2008 році народила сина. В силу складних життєвих обставин у неї не було документів, які б посвідчували її особу. Розуміючи, що до пологового будинку без документів її народжувати не приймуть, діючі в стані крайньої необхідності змушена була скористатись паспортом своєї подруги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, саме її записали матір`ю її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, реєстрація народження дитини була проведена у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Від народження ОСОБА_2 проживав з позивачкою та її співмешканцем ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 . Це можуть підтвердити і сам малолітній і свідки.

Згідно довідки виданої Ужгородською гімназією №13 її син ОСОБА_2 навчається у вказаному навчального закладі. Те що позивач фактично займається вихованням дитини підтверджується вищезгаданою довідкою та довідкою лікаря ОСОБА_5 .

Внаслідок хвороби, ІНФОРМАЦІЯ_3 , подруга позивача ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.09.2019 року, Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, внаслідок чого її син де-юре набув статусу сироти і підлягає влаштуванню до інтернатного закладу та усиновленню сторонніми особами. Я вважаю це порушенням моїх прав як біологічної матері, яка має першочергове право на виховання своєї дитини. Згідно Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Таким чином, визнання позивача матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечить йому право на проживання в сім`ї матері і виховання в родинному оточенні, а також надасть мені можливість захищати його інтереси як законному представнику.

29.11.2019 року, позивач звернулася до служби у справах дітей Ужгородської міської ради з проханням надати дозвіл на тимчасове проживання моєї біологічної дитини разом зі мною до вирішення питання про визнання мого матеинства в суді.

До того моменту, як померла ОСОБА_3 , позивач не наважувалась вчиняти якісь дії юридичного характеру щодо визнання її материнства побоюючись, що ОСОБА_3 забере в неї її рідну дитину, оскільки по документам вона була чужою людиною.

Згідно тесту ДНК на материнство від 22.11.2021 року позивач являється біологічною матір`ю ОСОБА_6 з вірогідністю 99,999998%.

Відтак, вона вважаю, що має право звернутись до суду із позовом про визнання її материнства.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не пред`явлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 09.03.2022 року.

В судове засідання 09.03.2022 року:

позивач - ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі;

представник відповідач, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву про проведення судового розгляду у відсутності представника;

представник третьої особи - не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву про проведення судового розгляду у відсутності представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Враховуючи, викладені позиції стороні, щодо розгляду справи у їх відсутності, суд на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами.

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області - 10.09.2015 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 13.09.2019 року Серія НОМЕР_2 виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки Ужгородської гімназії № 13, матір`ю ОСОБА_2 у гімназії вважали ОСОБА_1 , оскільки дитину до школи приводила саме вона.

Крім того згідно довідки лікаря ОСОБА_5 , на прийом до лікаря неповнолітнього ОСОБА_6 , приводить його матір ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.02.2020 року, комісією було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 називає мамою, ставиться до неї з повагою. Відносини в сім`ї доброзичливі, традиційні.

Згідно тесту ДНК на материнство від 14.12. 2021 року ймовірність материнства ОСОБА_1 по відношенню до дитини ОСОБА_6 складає 99,999998%.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до статті 131 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе матір`ю дитини, може подати до суду заяву про визнання свого материнства, якщо запис про матір дитини вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення материнства на підставі ст. 131 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання материнства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно тесту ДНК на материнство від 14.12. 2021 року ймовірність материнства ОСОБА_1 по відношенню до дитини ОСОБА_6 складає 99,999998%.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного материнства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_2 складає величину не менше 99,99%, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання материнства підлягають задоволенню

Щодо строку звернення до суду із позовною заявою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 268 Цивільного кодексу застосування позовної давності не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Право на материнство згідно зі статтею 49 Сімейного кодексу України відноситься до особистих немайнових прав.

Разом з тим, згідно ст. 139 Сімейного кодексу України, жінка, яка вважає себе матір`ю дитини, має право пред`явити позов до жінки, яка записана матір`ю дитини, про визнання свого материнства. До вимоги про визнання материнства встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися, що є матір`ю дитини.

Відповідно до ч. 5 статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При вирішенні цього питання, суд вважає, що визнання поважними причин пропуску позовної давності відповідало б пункту 8 Конвенції про права людини і практиці Європейського суду по правам людини.

При цьому суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 20.03.2019 року «М.Т. проти України» по заяві №950/17, де серед іншого ЄСПЛ констатував, що не було проведено належного аналізу обставин справи для збалансування інтересів дитини та інтересів Заявника, звернув увагу на те, що національні суди прийшли до висновку про пропущення Заявником відповідних строків без аналізу конкретних обставин справи. Відповідно до національного законодавства суди мали повноваження поновити строк за наявності для цього поважних причин.

А тому, суд, керуючись інтересами матері та дитини, враховуючи доводи позивача, щодо причин пропуску строку звернення до суду, вважає підстави пропуску строку позовної давності про визнання мого материнства поважними.

Крім того, щодо вирішення питання застосування строку давності, суд керується правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-617цс17 від 27.04.2017, суд за власною ініціативою не має права застосувати вищезазначену норму про позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції, тобто, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, що передбачено частиною 3 статті 267 ЦК України.

У вказаній справі, жодною стороною заяв про застосування строку позовної давності не пред`являлось.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ч. 5 ст.263ЦПК України

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання материнства в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 257, 268 ЦК України, ст.ст. 131, 135, 139 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 81, 89, 133, 137, 141, 178, 247, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою в інтересах дитини ОСОБА_2 до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) за участі третьої особи Огран опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про визнання материнства.

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) за участі третьої особи Огран опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про визнання материнства.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку м. Ужгорода, зареєстровану за адресою АДРЕСА_3 та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 - матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису № 13, складеного 10.09.2015 року Ужгородським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-виключити відомості про матір ОСОБА_3 , та внести нові відомості про матір дитини, вказавши матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянку України, зареєстровану за адресою АДРЕСА_3 та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ;

-прізвище дитини змінити з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 »:

-ім`я та по батькові дитини залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН - НОМЕР_3 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ), (ЄДРПО 25999022), місце знаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні,5 ;

Третя особа: Огран опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, (), місце знаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Поштова, 3

Суддя К.С. Дегтяренко