Справа № 646/8261/21
№ провадження 2/646/945/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Ю.Ю., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 44 805,86 гривень, яка складається з суми основного боргу - 27 800 грн., пені - 16 590,40 грн., інфляції - 279,10 грн., 3% річних - 136,36 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачену суму судового збору.

Дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, приходжу до наступного.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якою передбачені правила загальної територіальної підсудності, позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача.

Як вбачається з матеріалів позову, представник позивача при подачі позову до Червонозаводського районного суду м. Харкова керувався правилами ч. 8 ст. 28 ЦПК України, а саме позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Суддя зауважує, що договір позики не відноситься до тих договорів, виконувати які можна тільки в певному місці, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці.

Відтак, на позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики не поширюються правила підсудності, визначені ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Вищевказаний позов відноситься до категорії позовів, які підлягають розгляду за правилом загальної територіальної підсудності.

Судом був направлений запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області ДМС України щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи ОСОБА_3 .

За інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області ДМС України ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним, вищевказаний позов є не підсудним Червонозаводському районному суду м. Харкова, оскільки є підсудним Шевченківському районному суду Харківської області (63600, Харківська область, смт Шевченково, вул. Центральна, 9А), як суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Статтею ч. 9 ст. 187 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий підсудності розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) справу до Шевченківського районного суду Харківської області (63600, Харківська область, смт Шевченково, вул. Центральна, 9А).

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Шевченківського районного суду Харківської області (63600, Харківська область, смт Шевченково, вул. Центральна, 9А).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко