Справа № 136/1834/21
провадження № 2/136/379/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С. В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної рада Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) через свого представника ОСОБА_2 (далі представник позивача) звернулась до суду із вищевказаним позовом до Турбівської селищної рада Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач, будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном в силу законодавства на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовилась в установленому законом порядку. Інші спадкоємці своїм правом на прийняття спадщини не скористались, отож позивач є єдиним спадкоємцем. До складу спадкової маси увійшла частка житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на вказане майно позивач позбавлена можливості, оскільки у правовстановлюючому документі - Договорі дарування вказаного об`єкта нерухомості від 01.02.1982 не було зазначено точної адреси житлового будинку та не вказано яка частка у праві спільної власності на подарований житловий будинок належить спадкодавцю, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Представник відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім в заяві, яку селищний голова адресував суду зазначив, що проти задоволення позову не заперечують, просили про розгляд справи з0а відсутності їх представника.

Ухвалою суду від 11.10.2021 відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, за клопотанням представника позивача було витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця.

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, остання надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина.

Із матеріалів спадкової справи №60/2021 встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась за законом, своїм правом на спадкування скористалась його дружина ОСОБА_1 , подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

На підтвердження факту родинних відносин до матеріалів справи додано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.9).

На підтвердження факту прийняття спадщини вказують довідки видані старостою Сиваковецького старостинського округу Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.35, 36), відповідно до яких слідує, що ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, відповідно до законодавства на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці таким своїм правом не скористались.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3 , спадщину прийняла в силу приписів ст.548, 549 ЦК УРСР, отож вона їй належить.

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевської Ю.В. від 26.08.2021, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 . Вказана відмова нотаріуса мотивована тим, що у правовстановлюючому документі, який вказує на належність майна спадкодавцеві - Договорі дарування від 01.02.1982 не було зазначено точної адреси житлового будинку та не вказано, яка частка у праві спільної власності на подарований житловий будинок належить спадкодавцю.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із договору дарування від 01.02.1982, посвідченого секретарем Сиваковецької сільської Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 01.02.1982 (а.с.10) слідує, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а останні прийняли у дар цілий житловий будинок, що знаходиться в с. Соболівка, Липовецького району Вінницької області та який розташований на земельній ділянці, площею 0, 20 га, яка належить ОСОБА_4 ..

Як слідує із довідки виданої Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане БТІ» (а.с.11), реєстрація права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , не проводилась за ОСОБА_3 . Право власності на Ѕ зазначеного вище об`єкт нерухомості було зареєстровано згідно матеріалів інвентаризаційної справи №220 за ОСОБА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на вказаний об`єкт нерухомості видного 24.11.2006 КП «ВООБТІ» (а.с.12-14), власниками житлового будинку за АДРЕСА_1 . Українки, рік побудови 1980, значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Відповідно до довідок №403 від 01.10.2021 та №34 від 25.01.2022 виданих Турбівською селищною радо Вінницького району Вінницької області слідує, що згідно записів по господарських книг за 2000-2005 роки власниками житлового будинку за АДРЕСА_1 , значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2037 га, кадастровий номер :02:000:0304, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала ОСОБА_3 (а.с. 17).

Суд враховує, що договір дарування від 01.02.1982, посвідчений секретарем Сиваковецької сільської Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 01.02.1982, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули у дар житловий будинок, розташований в селі Соболівка, Липовецького району Вінницької області. Вказаний договір не було визнано недійсним в установленому законом порядку. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідно до відомостей наданих органом місцевого самоврядування та КП «ВОО БТІ» є власниками житлового будинку за АДРЕСА_1 . Право власності на вказане майно було зареєстровано за одним із співвласників ОСОБА_1 у розмірі Ѕ частки, отож вказане майно є спільною частковою власністю, в якому було визначено його частки.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше подібне майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення).

Судом встановлено, що за життя спадкодавцем на підставі договору дарування набуто частку у житловому будинку, який, як було встановлено, є спільною частковою власністю двох осіб, такий договір не було зареєстровано органами БТІ як і не було оскаржено, отож зібрані у справі докази підтверджують належність Ѕ частки спадкодавцеві, утім за вказаних вище обставин позивач успадкувавши майно належне ОСОБА_3 , позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права від незалежних від неї обставин.

З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Турбівської селищної рада Вінницького району Вінницької області (місце проживання: вул. Миру, буд. 42, смт. Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04326230) про визнання права власності на майно в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (а саме: А- житловий будинок (площею 70.7 кв.м., житловою 41.0 кв.м.) а-сіни, ганок, Б-гараж, В- погріб, Г-сарай, Г»-літня кухня, Д-убиральня, Е-жомова яма, №1-огорожа, №2-ворота, №3- хвіртка, №4-криниця;) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Світлана ШПОРТУН