Справа № 242/3822/19
Провадження № 2-др/242/1/22
18 лютого 2022 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі судового засідання Гандзюк К.С., за участю представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Воротиленко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове заяву ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат по цивільній справі № 242/3822/19 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний виконавець Чепурний Віталій Миколайович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню,-
У судове засідання заявник та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність, заявлені вимоги підтримала повністю.
Приватний виконавець Чепурний В.М., стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник стягувача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги заявника не визнав, заперечував проти їх задоволення, надавши суду пояснення, пославшись на обставини, викладені в запереченні.
Суд, дослідивши матеріал справи та обґрунтування поданої ОСОБА_2 заяви, встановив наступне.
Відповідно до ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведені правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 690/408/17.
Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець Чепурний Віталій Миколайович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.04.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_2 під час судового розгляду справи №242/3822/20 (провадження №6/242/233/20) за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає примусовому виконанню судом, здійснював адвокат Бойко О.І., який на підтвердження повноважень представника надав суду ордер на надання правової допомоги серії АІ № 1074403 від 14.12.2020 року (№03-1/20) договір про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року, який підписано сторонами, а саме ОСОБА_2 та адвокатом Бойко О.І., додаткову угоду №3822/3 від 11.12.2020.
Отже, повноваження адвоката Бойко О.І., як представника заявника, підтверджені належним чином, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_4 брав участь у розгляді справи як адвокат та діяв в інтересах ОСОБА_2 .
Слід зауважити, що відповідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд звертає увагу, що в своїх запереченнях на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню ОСОБА_2 зазначалася орієнтована сума витрат на правничу допомогу, яку надає ОСОБА_4 у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та в прохальній частині заперечень просила вирішити питання про розподілу судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
Суд вважає не прийнятними доводи представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 в частині несвоєчасного звернення ОСОБА_2 із даною заявою, оскільки заявником дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України та дану заяву подано 20.04.2021, тобто в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду та з виконанням умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а заявник завив про стягнення витрат на правову допомогу у запереченнях на заяву ОСОБА_1 .
Разом з тим, слушними суд визнає посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на відсутність доказів про розмір понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне.
Отже, заявником надано квитанцію про сплату витрат по правовій допомозі за договором про надання правничої допомоги №03-1/20 від 27.03.2020, додаткової угоди до договору №3822/3 від 11.12.2020, але не за актом приймання-передачі від 20.04.2021 по справі №242/3822/19 (провадження №6/242/12/21). Надана заявником квитанція стосується справи №242/3822/19 провадження №4-с/242/12/21, та сплачена за актом приймання передачі від 28.04.2021.
Згідно частини 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі № 242/3822/19 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець Чепурний Віталій Миколайович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.
Повний текс ухвали виготовлено 23.02.2022 року.
Суддя І.М. Владимирська