Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/8396/19

Провадження № 2/712/43/22

14 лютого 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання - Йосипенко І.І.

представника позивача адвоката Захарченко Н.О.

відповідача ОСОБА_1

представників відповідача адвокатів Тептюка М.П., Дрогомана О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи

24 червня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2003 р., який розірвано рішенням суду від 06.12.2018. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. За час перебування у шлюбі сторонами придбано у власність нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , власником якого зареєстрований відповідач. Вказане приміщення придбано за спільні сімейні кошти та в інтересах сім`ї з метою розширення бізнесу позивача. Відповідно до податкових декларацій позивач мала постійний дохід від продажу товарів та мала намір розширювати сферу своєї діяльності в інтересах сім`ї. Крім того, за час перебування у шлюбі подружжям були заощаджені готівкові кошти в сумі 20000 євро, які відповідач після розірвання шлюбу залишив у себе. На даний час у сторонами не досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя, у зв`язку з викладеним позивач, тому просить суд визнати нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 85,1 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за позивачем право власності на 1/2 вказаного приміщення; визнати за відповідачем право власності на 1/2 вказаного приміщення; визнати грошові кошти в сумі 20000 євро об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати право власності на кошти в сумі 10000 євро за кожним з подружжя; судові витрати по оплаті судового покласти на відповідача.

Відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2003, який розірвано рішенням суду від 06.12.2018. Від шлюбу мають сина, який проживає з матір`ю. Відповідно до рішення суду позивач сплачує на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від всіх видів доходу, що становить близько 9000 грн., заборгованості по сплаті аліментів не має. Відповідач не заперечує, що за час спільного проживання подружжям було набуто у власність нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , однак наголошує, що воно було набуто за його особисті кошти, які він заробив ще до шлюбу за кордоном, будучи офіційно працевлаштованим на підприємстві «Ostergaard Svineproduction A/S» (Королівство Данія) та які весь час до купівлі спірного нежитлового приміщення перебували на зберіганні у його матері ОСОБА_4 . Відповідач заперечує оцінку спірного майна, оскільки вона здійснена з порушенням відповідної методики з урахуванням факту відсутності у замовника та виконавця даної оцінки при її проведенні право установчих документів та технічного паспорту, фактичний доступ до даного приміщення їм не надавався. Стосовно позовної вимоги, щодо визнання грошових коштів в сумі 20000 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права на кошти в сумі 10000 євро з кожним з подружжя відповідач вказує наступне. В обґрунтування даної вимоги позивач посилається на факт перемовин з відповідачем, відповідно до яких останній пропонував можливу грошову компенсацію у сумі 20000 євро у разі відмови позивача від претензій на вказане спірне приміщення, що підтверджується проектом договору та електронною перепискою. В свою чергу, відповідач не заперечує спроб дійти згоди до розподілу в позасудовому порядку, однак наголошує, що дані перемовини не підтверджують ніяким чином факту заощадження 20000 євро під час спільного проживання подружжя. Дана грошова сума дійсно обговорювалась як можлива потенційна компенсація за відмову позивача від майнових претензій, але фактично під час проживання подружжя такі кошти заощаджені не були. У разі принципової згоди позивача на такий формат розподілу майна, відповідач знайшов би таку грошовому суму, але це не були б спільно нажиті кошти.

Позивачка скерувала до суду відповідь на відзив, яку обґрунтувала тим, що позивач повністю відхиляє заперечення відповідача, як такі, що не підтверджені жодними доказами. Факт перебування в шлюбі та розлучення не заперечує жодна із сторін. За час перебування у шлюбі, подружжям за спільні кошти придбано у власність нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв.м. Всі правовстановлюючі документи на спірне приміщення знаходяться у відповідача. За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до об`єкта нерухомого майна № 101 від 14.06.2019 власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв.м. - є ОСОБА_1 . Крім того, позивач наполягає, що за час проживання в шлюбі подружжям були заощаджені готівкові кошти в сумі 20000 євро. Вказані відповідач після розлучення залишив у себе. Про наявність готівкових заощаджень свідчить той факт, що позивач з відповідачем намагалися постійно домовитися щодо розподілу спільного майна і відповідачем було складено та надано позивачеві для ознайомлення та узгодження проект договору про розподіл майна. Даний проект договору був надісланий у додаток «Вайбер». В присутності свідків проводилися перемовини з приводу поділу майна, однак позитивного результату не дали. Також між позивачем та відповідачем здійснювалася переписка у додатку «Вайбер» щодо розподілу майна.

23 вересня 2019 року відповідач скерував до суду зустрічну на позовну заяву. В обґрунтування посилався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2003, який розірвано рішенням суду від 06.12.2018. Від шлюбу сторони мають сина, який проживає з матір`ю. Відповідно до рішення суду ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів доходу, що становить близько 9000 грн., заборгованості по сплаті аліментів не має. За час спільного проживання з ОСОБА_2 за рахунок його грошових затрат подружжя ними було здійснено капітальний ремонт житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 з переплануванням та заміною всіх внутрішніх комунікацій, внаслідок чого істотно збільшились вартість та якісні характеристики даного житлового приміщення, тому воно може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, ОСОБА_1 вважає за необхідне визнати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину даного приміщення. Просить суд визнати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачка скерувала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтувала тим, що 08 червня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 80,8 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м. Із наведеного вище вбачається, що спірна квартира належить відповідачу за зустрічним позовом - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, який ніким не оспорювався. Позивачем ОСОБА_1 при подачі зустрічного позову, не надано доказів, що за рахунок його грошових та трудових затрат вартість спірної квартири істотно збільшилась, а тому відсутні правові підстави для визнання майна спільною сумісною класністю подружжя у розумінні статей 60, 61 СК України та його поділу. Позивач, звертаючись до суду із зустрічним позовом взагалі не наводить жодного розрахунку та не надає підтверджуючих документів щодо у збільшення вартості спірного майна та істотність такого збільшення. Також позивачем не вказано, які саме роботи проведено в квартирі, які кошти витрачені зокрема не долучено договорів на виконання ремонтних робіт, квитанцій про сплату за виконані роботи тощо, тобто позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Крім того відповідач вказує на те, що з моменту одруження з 2003 року по 2011 рік позивач з відповідачем поживали в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить рідному братові ОСОБА_2 - ОСОБА_6 . ОСОБА_2 не заперечує про те, що в квартирі проводився ремонт, купувалися меблі, однак даний ремонт був проведений за спільні сімейні кошти та за кошти її батьків, які допомагали, як фізично так і матеріально. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 пропонувала ОСОБА_1 забрати його речі, принаймі ті, які він вважає придбаними за його кошти, з квартири, однак останній відмовився їх забирати. Також ОСОБА_2 наголошує, що з 2009 по 2018 роки ОСОБА_1 був зареєстрований в домоволодінні батька ОСОБА_7 , а з 29.05.2018 і по даний час ОСОБА_1 зареєстрований в домоволодінні, яке належить його синові ОСОБА_3

08 лютого 2021 року позивач скерувала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд: визнати нежитлове приміщення розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 та ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 та здійснити його поділ в рівних частках між сторонами з виділення у власність кожній стороні Ѕ нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати автомобіль SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_5 , 2010 року випуску об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та здійснити його поділ в рівних частках між сторонами з виділення у власність кожній стороні по Ѕ автомобіля SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_5 , 2010 року випуску, визнати автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та здійснити його поділ в рівних частках між сторонами з виділення у власність кожній стороні Ѕ автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску, визнати грошові кошти в сумі 20000 евро об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 та ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_9 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_8 право власності на 10000 євро, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 право власності на 10000 євро, судовий збір покласти на відповідача. В обгрунтування вимог вказувала, що спірне майно придбане в період шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя, між стоонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя.

17 березня 2021 року відповідач скерував до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку обґрунтував тим, що ОСОБА_1 зазначає, що за час спільного проживання 15.05.2016 подружжям було придбано касетний кондиціонер CHIGO ССА-48 HRV1 вартістю 46500 грн., який знаходиться у ОСОБА_2 і повинен також бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Просить суд визнати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Визнати касетний кондиціонер CHIGO ССА-48 HRV1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ касетного кондиціонера CHIGO ССА-48 HRV1.

17 березня 2021 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву у редакції збільшення позовних вимог, який обґрунтував тим, що відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач не заперечує, що за час спільного проживання подружжям набуто у власність нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , однак заперечує оцінку спірного майна, оскільки вона здійснена з порушенням відповідної методики. Стосовно позовної вимоги, щодо визнання грошових коштів в сумі 20 000 євро об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на кошти в сумі 10000 євро з кожним з подружжя відповідач заперечує, оскільки дані кошти не були заощадженні. Що стосується автомобілів SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_10 , 2010 р випуску та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_11 , 2006 року відповідач зазначає наступне. Так, в ході спільного проживання у шлюбі подружжям в дійсності придбано VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_11 , який зареєстрований на відповідача, однак, через певний час, за спільної згоди подружжя, автомобіль було фактично продано рідному братові позивача ОСОБА_6 . Договір-купівлі продажу сторонами не укладався та перереєстрація транспортного засобу не проводилась, однак ОСОБА_6 сплатив за автомобіль грошові кошти згідно досягнутої усної домовленості і на даний час володіє та користується автомобілем на підставі документа про реєстрацію транспортного засобу, який йому було передано подружжям. В подальшому, за грошові кошти, що були отримані за відчудження VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_11 , подружжя придбало автомобіль SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_10 , 2010 року випуску, який згодом також фактично продано подружжям кумові відповідача ОСОБА_8 . Договір-купівлі продажу сторонами також не укладався та перереєстрація транспортного засобу не проводилась, однак ОСОБА_8 сплатив за автомобіль грошові кошти згідно досягнутої усної домовленості і на даний час володіє та користується автомобілем на підставі документа про реєстрацію транспортного засобу, який йому було передано подружжям. Грошові кошти отримані від продажу автомобіля були витрачені подружжям спільно в інтересах сім`ї.

Відповідач наголошує, що вказані обставини відчуження спірних автомобілів достеменно відомі позивачу і незрозуміло навіщо позивач ставить питання про визнання їх об`єктами спільної сумісної власності.

19 травня 2021 року позивач скерувала до суду відзив на зустрічну позовну заяву у редакції збільшення позовних вимог, який обґрунтувала тим, що щодо поділу касетного кондиціонера CHIGO ССА-48 HRV1 відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 бажає зазначити, що відповідно до договору, долученого разом із зустрічною позовною заявою, вартість даного кондиціонера становить 46500 грн. Разом з тим виникають сумніви щодо дійсної вартості вказаного кондиціонеру та справжності самого договору. Так, договір не містить всіх вказаних у ньому реквізитів (номер договору, паспортні дані покупця). Крім того, договір датований 15.05.2016, відповідно п. 2.1 даного договору касетний кондиціонер CHIGO ССА-48 HRV1 повинен був поставитися 16.05.2017 р. у тексті зустрічної позовної заяви позивачем зазначено, що спірний кондиціонер придбаний 15.05.2016, а тому виникають сумніви у справжності даного договору та відповідно його вартості.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Захарченко Н.О. первісний позов підтримала та просила задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов.

Відповідач, представники відповідача адвокати Тептюк М.П., Дрогоман О.О. В задоволенні первісного позову просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на первісний позов, зустрічний позов підтримали та просили задоволити з підстав, викладених у зустрічному позові.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

05 серпня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

01 жовтня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси зуустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

28 січня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси призначено у цивільній справі судову оціночно-будівельну експертизу.

25 травня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відновлено провадження та клопотання експерта про надання додаткових матеріалів задоволено.

14 липня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси призначено у цивільній справі судову оціночно-будівельну експертизу.

30 листопада 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

08 лютого 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду.

19 травня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, викликано в судове засідання сторони, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . Витребувано в Управлінні з питань державної реєстрації Черкаської міської ради копії документів, на підставі яких зареєстроване право власності ОСОБА_1 нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 85,1 кв.м. Витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) відомості про те, хто зареєстрований власником автомобілів SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_5 , 2010 року випуску та VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 08 листопада 2003 року сторони уклали шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 2059. Відповідно до рішення шлюбні стосунки припиненні у вересні 2018 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. З відповідача в судовому порядку стягнуті аліменти у частці від доходу на утримання сина.

Відповідно до облікового картки приватного ТЗ власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_6 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2009 року.

08 червня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 80,8 кв.м житловою площею 50,9 кв.м, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Бараненко І.К., та зареєстровано в реєстрі за № 2765. 16.06.2011 року позивачка зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_5 на підставі договору дарування від 08.06.2011 р. ( т.1 а.с.91-93).

Квартира АДРЕСА_5 згідно технічного паспорту житловою площею 50,9 кв.м, загальна площа 80,8 кв.м. розташована на 9 поверсі 10 поверхового будинку та згідно технічного паспорту від 20.05.2020 р. складається з 4-х кімнат, обладна лоджією та балконом.

З 2012 року позивачка зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність згідно декларацій про доходи ( т.1 а.с.18-25).

30 жовтня 2015 року між ЖБК «ГАРМОНІЯ», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Укладено договір № 33.04.4.2/Б про сплату внесків у ЖБК «ГАРМОНІЯ». Відповідно до п. 1.1 за цим Договором ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_6 (далі за текстом Об`єкт будівництва) за рахунок внесків Учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати Учаснику приміщення в Об`єкті будівництва, обумовлене цим Договором (далі за текстом Об`єкт нерухомості) та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, а Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним Договором для Учасника.

18 жовтня 2016 року між ЖБК «ГАРМОНІЯ», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 укладено договір про заміну сторони в Договорі про сплату пайових внесків у ЖБК «ГАРМОНІЯ» № 33.04.4.2/Б.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 13 грудня 2017 року на підставі договору про заміну сторони від 12.04.2017 р. (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до висновку про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_12 від 10.06.2019 року, ринкова вартість об`єкту по АДРЕСА_1 становить 2261000 грн. (т.1 а.с.14-16).

15 травня 2016 року ОСОБА_1 придбав касетний кондиціонер CHIGO ССА-48 HRV1. за 46 500 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.05.2016р.

12 квітня 2017 року між ЖБК «ГАРМОНІЯ», ОСОБА_11 , ОСОБА_1 укладено договір про заміну сторони в Договорі про сплату пайових внесків у ЖБК «ГАРМОНІЯ» № 33.04.4.2/Б

06 грудня 2018 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до наданого позивачкою проєкту договору про поділ майна подружжя від 29.05.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , до складу спільного майна подружжя належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та готівкові кошти в сумі 20 000 євро. Даний договір сторонами не підписаний. Також до матеріалів справи була надано повідомлення з вайберу з приводу даного проєкту.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі від 17.11.2020 № 04/20-ОБ дійсна вартість квартири АДРЕСА_5 до капітального ремонту, на час проведення експертизи, розрахована порівняльним підходом складає 1173700 грн. без ПДВ до капітального ремонту.

Дійсна вартість квартири АДРЕСА_5 після капітального ремонту, на час проведення експертизи, розрахована порівняльним підходом складає 1587600 грн. без ПДВ після капітального ремонту.

Відповідно до звіту № MV-18-01/2021-01 про оцінку колісного транспортного засобу SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_5 , 2010 року випуску ФОП ОСОБА_13 від 18.01.2021 року вартість складає 169 900 грн.

Відповідно до звіту № MV-18-01/2021-02 про оцінку колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску ФОП ОСОБА_13 від 18.01.2021 року вартість складає 209 9000 грн.

Згідно довідки Регільного сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області від 30.07.2021р. та облікової картки приватного ТЗ автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 з 18.08.2009р. зареєстрований на праві власності ОСОБА_1 , за номерними знаками НОМЕР_5 транспорнтих засобів не значиться.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав покази про те, що у березні 2017 року придбав автомобіль SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_5 по дорученню у подружжя ОСОБА_15 . Про передачу коштівза адвтомобіль писав в присутності обох сторін розписку, яка наразі втрачена. В лютому 2021 року переоформив на себе право власності на вказаний автомобіль після зняття ОСОБА_1 з реєстрації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав покази про те, що у 2010 року придбав по дорученню автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 у подружжя ОСОБА_15 . Про передачу коштів ОСОБА_1 розписку не писав, своє право власності на автомобіль не переоформив.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в

інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та інших, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Як встановлено в судовому засіданні, за час спільного проживання в період шлюбу сторони 18 серпня 2009 року придбали автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску вартістю 169 900 грн., 15 травня 2016 року придбали касетний кондиціонер CHIGO ССА-48 HRV1 вартістю 46500 грн, 13 грудня 2017р. придбали нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення № 2 вартістю 2261000 грн.

Вказане спірне майно придбане в період ведення сторонами спільного господарства, отже є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому в порядку поділу майна частки сторін у праві власності підлягають визначенню на засадах рівності, незалежно від того, хто з подружжя зареєстрований власником транспортного засобу.

Вартість вказаного спірного майна встановлена за погодженням сторін в ході судового розгляду та, окрім цього, підтверджена висновками суб`єктів оціночної діяльності, які в установленому законом порядку набули право здійснювати оцінку нерухомого майна та транспорнтих засобів.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску, також підлягають до задоволення зустрічні позовні вимоги в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ касетного кондиціонера CHIGO ССА-48 HRV1.

При цьому суд враховує, що під час судового розгляду жодна із сторін не вчиняла дій стосовно попереднього внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду, тому суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки сторін у праві власності на спірне майно на засадах їх рівності і залишення спірної квартири у спільній частковій власності сторін.

Доводи відповідача про відчуження в період шлюбу автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 за дорученням, на підтвердження якоих надані покази свідка ОСОБА_16 , суд вважає такими, що не підтверджують заперечення проти позову, оскільки доказів, що реєстрація права власності відповідача на вказаний транспорнтий засіб припинена, суду не надано, отже вказаний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

В іншій частині позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, на момент винесення реєстрація права власності відповідача на спірний автомобіль припинена, що підтверджено довідкою Регільного сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області від 30.07.2021р., отже вказаний автомобіль на момент постановлення рішення не є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Щодо вимоги про визнання грошових коштів в сумі 20000 евро об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін, позивачка не надано об`єктивних переконливих доказів щодо часу набуття вказаних грошових коштів у власність відповідача. Надані позивачкою проєкт договору та листування з відповідачем непідтверджують з достовірністю факт набуття у власність відповідачем вказаної суми грошових коштів за рахунок спільного господарства.

Зустрічна позовна вимога ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартири за адресою: АДРЕСА_3 та її поділ між сторонами у рівних частках не підлягає до задоволення з таких підстав.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).

У частині першій статті 62 СК України вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз частини першої статті 62 СК України свідчить, що визнання майна дружини, чоловіка за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя пов`язується із наявністю у сукупності двох умов:

1) істотність збільшення вартості майна. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя;

2) істотність збільшення вартості має бути пов`язана зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Істотність збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року в справі № 332/4629/15 (провадження № 61-15451св18) вказано, що:

«у статті 62 СК України передбачено втручання у право особистої приватної власності. У цій статті вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника. Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі. Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості саме по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном».

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, обґрунтовано вважав, що тягар доказування обставин, необхідних для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало іншому з подружжя, покладається на того із подружжя, який заявляє такі вимоги. Суд першої інстанції встановив, що жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування збільшення вартості спірного будинку внаслідок праці позивача та вкладення коштів надано не було. Натомість суд апеляційної інстанції: помилково вважав, що саме незаперечення відповідачем обставин щодо витрат коштів позивача свідчить про неспростування твердження позивача і їх підтвердження; не врахував умови, які передбачені частиною першою статті 62 СК України та необхідні для визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало іншому з подружжя, та надав правового значення твердженню в позовній заяві та представників позивача в судовому засіданні щодо обставин, за яких спірне будинковолодіння придбане початково, за відсутності оспорення договору дарування. За таких обставин, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 провизнання право власності на 1/2 частку в спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та як похідної про визнання права власності на 1/2 частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку.

Відповідно до висновку експерта не підтверджується, що вартість спірної квартира без урахування ремонту є малозначною. Отже, недоведеним є істотність збільшення вартості така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав позивачці на праві приватної вартості був несуттєвим чи малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився після ремонту.

Крім того, відповідно до ст.331 ЦК України набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року. Справа № 826/4089/16, аби новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) (частина третя статті 331 ЦК).

Якщо об`єкт будівництва не введений в експлуатацію в установленому порядку, то він вважається незавершеним і визнання права власності на нього за рішенням суду неможливо. ВС /КЦС у справі № 760/21223/17-ц від 25 серпня 2020р.).

Як вбачається з матеріалів справи, в ході ремонту здійснені перепланування у спірній квартирі, в тому числі згідно пояснень експерта з втручанням у несучу конструкцію багатоквартирного будинку, однак даних про ведення в експлуатацію таких перепланувань та реєстрацію права власності на новостворений об`єкт нерухомості не встановлено.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при подачі позову з ціною позову 3 306 400 грн., сплачено судовий збір на загальну суму 6810 грн. (5763 + 1047), тому з урахуванням задоволення позовних вимог про визнання права власності на майно вартістю 1215450 грн.(2 261 000 грн./2 + 169900/2), до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в сумі 1215450*100%/3306400/100%*6810 = 2519,70 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем при подачі зустрічного позову з ціною позову 1 587 600/2 + 46500/2 = 817 050 грн, понесено судових витрат на загальну суму 19540,40 грн. ( оплата судового збору 768,40 грн, 908 грн, 10509,20 грн, оплата експертизи 7354,80 грн.), тому з урахуванням задоволення зустрічних позовних вимог про визнання права власності на майно вартістю 23250 грн., до стягнення з позивачки на користь відповідача підлягають судові витрати в сумі 23250*100%/817050/100%*19540 = 586,21 грн. пропорційно розміру задоволених зустрічних позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням первісного і зустрічного позовів при вирішення питання про судові витрати суд проводить зустрічне зарахування таких сум (2519,70 - 586,21=1933,49 грн) та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 3, 4, 7, 10, 12, 13, 15, 80, 81, 141, 263-266 ЦПК України, ст.57, 61, 62, 71 Сімейного Кодексу України, 3, 15, 331 ЦК України-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати нежитлове приміщення розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_6 , 2006 року випуску.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину касетного кондиціонера CHIGO ССА-48 HRV1.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину касетного кондиціонера CHIGO ССА-48 HRV1.

В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1933,49 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3