ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 680/406/21

Провадження № 22-ц/4820/614/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: представників позивача та відповідача Ліщишина О.А. та Наталюка Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/406/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним адміністративним затриманням та арештом, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Наталюк Назар Миколайович , та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року (суддя Яцина О.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 та ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 12 діб. В подальшому на вищезазначену постанову подано апеляційну скаргу, яку постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2021 року задоволено частково, постанову суду першої інстанції від 30 листопада 2020 року змінено в частині накладення виду адміністративного стягнення та накладено адміністративне стягнення у виді двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Вказував, що 18 січня 2021 року о 12 годині 40 хвилин в с. Куражин, Новоушицького району Хмельницької області, його було затримано працівниками поліції та доставлено до Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області. Підставою затримання стало виконання постанови Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року в справі № 680/740/20. О 16 год. 00 хв. 18 січня 2021 року позивача доставлено до Ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Хмельницькій області для відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком 12 діб.

Зазначає, що при адміністративному затриманні працівникам поліції повідомлялося, що постанова суду від 30 листопада 2020 року оскаржена до Хмельницького апеляційного суду та відповідне провадження за апеляційною скаргою перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції, однак працівники поліції вказали на правомірність їх дій. При цьому, зателефонувати та повідомити адвоката Наталюка Н.М. позивач не мав можливості, оскільки телефон було вилучено працівниками поліції.

Вважає, що працівниками поліції було грубо порушено чинне законодавство, оскільки матеріали адміністративного затримання містять постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року з якої вбачається, що остання не набрала законної сили. Проте, 18.01.2021 відбулось неправомірне виконання такої постанови.

Позивач посилається на те, що внаслідок незаконного затримання та застосування адміністративного арешту з 18.01.2021 по 27.01.2021 йому завдано моральну шкоду, яка виражається у порушенні його життєвих зв`язків, оскільки був позбавлений можливості спілкування з рідними та друзями, його особистість було принижено, позбавлено можливості ведення раціонального, здорового та звичного способу життя, пов`язаного із правильним харчуванням, тривалістю сну, зміною навколишнього оточення, комфортними умовами перебування та спілкування з друзями і сім`єю.

Враховуючи обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину і тривалість моральних страждань, пов`язаних із його перебуванням протягом вказаного періоду під адміністративним арештом, завдання шкоди його здоров`ю, позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, яку просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним адміністративним затриманням та арештом задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 6000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника Наталюка Н.М. не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що суд не в повній мірі врахував обставини та докази, що спричинили моральні страждання та шкоду позивачу.

В апеляційній скарзі ГУНП в Хмельницькій області не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що заявляючи вимогу про спричинену йому моральну шкоду, жодним чином не довів її та не надав до суду належних доказів заподіяння такої шкоди, а лише вказав на наявність такої шкоди. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано за відсутності будь-яких підтверджень немайнових втрат позивача дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000 грн.

Представник ОСОБА_2 Наталюк Н.М. подав відзив на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області, в якому просить відмовити у її задоволенні. Вважає, що позивачем подано достатньо належних доказів для задоволення заявлених ним позовних вимог.

У відзиві ГУНП в Хмельницькій області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Управління не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 Наталюк Н.М. підтримав апеляційну скаргу позивача, апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області просив залишити без задоволення.

Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Ліщишин О.А. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області у справі № 680/740/20 від 30 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП і піддано стягненню у виді адміністративного арешту строком 12 (дванадцять) діб (а.с.10-14).

03.12.2020 за вих. № 610/740120/445/2020 копія зазначеної постанови суду з відміткою про не набрання нею законної сили була направлена до Новоушицького ВнП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.с. 9-14).

18 січня 2021 року о 12 год. 40 хв. працівниками поліції Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області Барановський В.В. був затриманий, на виконання постанови Віньковецького районного суду №680/740/20 від 30 листопада 2020 року за ст.124 КУпАП (а.с.7).

ОСОБА_2 о 16 год. 18 січня 2021 року був поміщений в ІТТ № 1 ГУНП в Хмельницькій області, та відбував адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту 12 діб: з 16 год. 00 хв. 18 січня 2021 року по 15 год. 00 хв. 27 січня 2021 року (а.с.6).

Згідно з постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Наталюка Н.М. в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 змінено. Накладено на ОСОБА_2 за ст.122-4 та ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у виді двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. В решті постанову суду залишено без змін (а.с.15, 19-22).

ОСОБА_2 сплатив штраф у сумі 340 гривень та судовий збір у сумі 420,40 гривень (а.с.16, 17).

За результатами проведеного службового розслідування за фактами можливого порушення окремими працівниками сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області норм адміністративного законодавства в частині затримання та порядку виконання адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту було встановлено, що відомості, які призвели до такого розслідування підтвердились частково (а.с.79-86).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши, що у період незаконного та безпідставного адміністративного затримання та адміністративного арешту позивачу завдана моральна шкода, яка виражалася у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, правомірно виходив з того, що існують правові підстави для відшкодування позивачеві моральної шкоди, при цьому, обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, виходячи з вимог розумності, справедливості, пропорційності та тривалості, в розмірі 6000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Згідно із частинами першою та другою статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України № 266/94-ВР).

Згідно з ч. 1 статті 13 Закону № 794-VIII розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом («STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ у справі «THOMAv. LUXEMBOURG», № 38432/97 від 29 березня 2001 року, використав принцип за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність правових підстав для визначення розміру моральної шкоди в більшому розмірі ніж визначив суд. Оскільки моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її збагачення.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно, суд першої інстанції, оцінивши докази по справі в їх сукупності, визначив обґрунтований розмір компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ГУНП в Хмельницькій області щодо того, що позивач не надав жодних доказів щодо завдання йому моральної шкоди колегія суддів відхиляє, оскільки підстави для виконання постанови Віньковецького районного суду Хмельницької області у справі № 680/740/20 від 30.11.2020 станом на 18.01.2020 були відсутні, постанова суду не набрала законної сили, оскаржувалась в апеляційному порядку та в подальшому змінена апеляційним судом в частині накладення адміністративного стягнення з адміністративного арешту на штраф у розмірі 340 грн, що свідчить про те, що ОСОБА_2 незаконно був затриманий та утримувався в ІТТ № 1 ГУНП в Хмельницькій області протягом 10 діб, що є підставою для відшкодування йому моральної шкоди, пов`язаної з необхідністю відновлення його прав.

Інші доводи апеляційних скарг не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15.03.2022 відстрочено Головному управлінню Національної поліції в Хмельницькій області сплату судового збору в розмірі 1362 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі. А тому, у зв`язку з залишенням без задоволення апеляційної скарги ГУНП в Хмельницькій області вказана сума судового збору підлягає стягненню з ГУНП в Хмельницькій області на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Наталюк Назар Миколайович , та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь держави 1362 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай