Справа № 951/696/21
Справа № 2/951/39/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

11 березня 2022 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братків І. І.,

секретаря судового засідання Гордіци Х. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Козова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н вiд 12.10.2010. Банком на підставі Договору про надання банкiвських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3300.00. Таким чином вважає, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Проте в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.04.2019. Виходячи з діючих норм ЦК України вважає, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову вiд спадщини у строк з 18.04.2019 по 18.10.2019. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 .

Позивачем 23.07.2020 була направлена претензія кредитора до Козівської державної нотаріальної контори, та 29.09.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи вiдмову вiд спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смертi спадкодавця була заведена на підставі претензiї АТ КБ «Приватбанк».

Однак позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитне зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповiдно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не вiдмовився від спадщини у передбаченi цивiльним законодавством строки, а саме 6 місяців вiд дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згiдно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 22.05.2021 до спадкоємцiв позичальника було направлено лист-претензію, згiдно якого позивач пред`явив вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 6086.20 грн. за кредитним договором № б/н вiд 12.10.2010, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 року прийнято відповідну позовну заяву, у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відмовлено, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою витребувано у виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області інформацію про склад сім`ї та зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 18.04.2019. Витребувано у Козівської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в разі її заведення, надати належним чином засвідчену копію спадкової справи.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

На виконання ухвали суду від 22.11.2021 на адресу суду надійшли листи із виконавчого комітету Козлівської селищної ради та Козівської державної нотаріальної контори із копією матеріалів спадкової справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач правом відзиву не скористався. В судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Також відповідач повідомлявся про судові засідання шляхом розміщення оголошення про дату час та місце розгляду справи на офіційному сайті Судової влади.

Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Як визначено частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибуває на виклики у судові засідання, причини неявки суду не відомі; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н вiд 12.10.2010 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - анкета- заява). На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі-Витяг з Умов).

Також, позивач надав суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на дату смертi заборгованiсть ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором № б/н вiд 12.10.2010 становить - 6086.20 грн., яка складається з наступного: 6086.20 грн. - заборгованiсть за тiлом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованiсть за поточним тiлом кредита; 6086.20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими вiдсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими вiдсотками; 0,00 грн. - заборгованiсть за вiдсотками нарахованими на прострочений кредит згiдно ст.625; 0.00 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.04.2019.

З копій паспортів ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (№ НОМЕР_2 ), а також листа Козлівської селищної ради від 13.12.2021 № 01-863/3.9 вбачається, що ці особи станом на 18.04.2019 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з претензією кредитора від 30.06.2020, якою банк звернувся до Козівської державної нотаріальної контори, та листом нотаріальної контори від 29.07.2020 №130/02-14 надано відповідь, що спадкова справа стосовно померлої ОСОБА_2 заведена 29.07.2020, кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» включені в спадкову масу, про що зроблено запис в книзі обліку спадкових справ.

Наведене також підтверджується копією спадкової справи, із якої вбачається, що спадкоємці ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи вiдмову вiд спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смертi спадкодавця була заведена на підставі претензiї АТ КБ «Приватбанк».

Листом-претензією від 22.05.2021 Банк з звернувся до відповідача, як до спадкоємця Позичальника ОСОБА_2 з вимогою сплатити заборгованість, яка утворилася за кредитним договором останньої.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд також враховує положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції яка діяла на момент смерті спадкодавця) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Так, банк звернувся до Козівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора від 30.06.2020, на яку нотаріальна контора надала відповідь 29.07.2020.

Позивач лише 22.05.2021 з листом-претензією звернувся до відповідача, як до спадкоємця Позичальника ОСОБА_2 з вимогою сплатити заборгованість, яка утворилася за кредитним договором останнього.

Таким чином, позивач, якому, як мінімум 30.06.2020 було відомо про відкриття спадщини, оскільки саме тоді позивачем направлено відповідний лист Козівській нотаріальній конторі, не пред`явив до відповідача, спадкоємця на його думку, вимоги про сплату заборгованості в строки, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України, а тому позивач вважається таким, що позбавлений права такої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника, оскільки не вбачається за можливе визначити розмір кредиторських вимог, які підлягають задоволенню в межах вартості мана, одержаного у спадщину згідно з ч.1 ст. 1282 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент смерті спадкодавця).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивач вказаного обов`язку не виконав.

Так, доводи позивача про те, що відповідач є спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 ґрунтуються лише на констатації факту наявності у паспорті громадянина України відповідача ОСОБА_1 відомостей про реєстрацію його місця проживання за тією ж адресою, за якою до смерті проживала позичальник. Однак, позивачем не подано жодних доказів, про те, що відповідач успадкував будь-яке майно позичальника і про вартість такого майна, як того вимагає стаття 1282 ЦК України.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку з недоведеністю.

Оскільки, суд відмовив у задоволенні позову, тому у відповідності до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 274 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1054, 1281-1282 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. І. Братків