ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2648/21 Номер провадження 22-ц/814/936/22Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2022 року, ухвалене суддею Поповим М.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Карлівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову послалася на те, що судовим наказом, виданим 17.01.2019 р. Карлівським райсудом Полтавської області, з ОСОБА_1 стягнуто на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

На початок жовтня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 3724,50 грн.

Вважає, що загальна сума пені за період з 01.02.2020 р по 31.08.2020 р., яка обрахована за формулою, наведеною у правових висновках ВП ВС у постанові від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, складає 9676,12 грн., та враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня у сумі 3724,50 грн., тобто у сумі 100% заборгованості зі сплати аліментів.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначених судовим наказом Карлівського районного суду Полтавської області по справі 531/53/19, за період з 01 лютого 2020 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 3724,50 грн. (три тисячі сімсот двадцять чотири гривні п`ятдесят копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи прохає скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що місцевий суд не врахував те, що судовим наказом від 17.01.2019 р. з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент звернення до суду з заявою становить 813 грн., починаючи з 10.01.2019 р. до досягнення дитиною повноліття.

Також відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, який здійснив державний виконавець, оскільки він суперечить судовому наказу Карлівського районного суду Полтавської області від 17.01.2019 р., внаслідок чого виникла сума заборгованості зі сплати аліментів. Тоді як, виходячи зі змісту судового наказу, про який вказувалося вище, за вказаний у розрахунку державного виконавця період він мав сплатити аліменти у сумі 17073,00 грн., тоді як сплачено фактично 21443,00 грн., що більше на 4370,00 грн.

Крім цього, відповідач вказує, що є особою з інвалідністю 3-ї групи з дитинства, а його дохід становить 1800,00 грн., тоді як державний виконавець стягує з нього аліменти у сумі 889,00 грн., що більше на 76 грн., ніж визначено судовим наказом - 813,00 грн.

Також посилається на те, що на даний час він отримує пенсію у розмірі 1952,00 грн. Іншого доходу не має. Відповідно, аліменти щомісячно складають 976,00 грн. (50% від 1952,00 грн.).

Загальний розмір щомісячних відрахувань на користь позивачки становить 2838,00 грн. та складається з 1952,00 грн. (розмір пенсії) + 3724,00 грн. (борг, визначений державним виконавцем) : 50% (максимальний розмір щомісячних відрахувань з пенсії згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження») .

Між тим, зазначена сума перевищує розмір доходу, який він отримує.

Відзив від учасників справи не надходив.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у Карлівському ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться судовий наказ № 531/53/19 від 17.01.2019 р., виданий Карлівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області від 13.10.2021 р. № 28770, по виконанню вищевказаного виконавчого документу за ОСОБА_1 наявна заборгованість, що станом на 01.10.2021 р. склала 3724,50 грн. (а.с. 4).

За наведеним позивачкою у позовній заяві розрахунком розмір пені (неустойки), яку має сплатити відповідач на її користь, за період з 01.02.2020 р по 31.08.2020 р., складає 9676,12 грн. (а.с. 1-2).

Задовольняючи позов про стягнення з відповідача на користь позивачки (неустойки) пені зі сплати аліментів у сумі 3724,50 грн., суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , яка складає 3724,50 грн. станом на 01.10.2021 р. згідно розрахунку державного виконавця.

За наданим позивачкою розрахунком розмір пені, яку має сплатити відповідач на її користь, за період з 01.02.2020 р по 31.08.2020 р., складає 9676,12 грн.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки у вигляді пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2020 р. по 30.09.2021 р. у сумі 3724,50 грн., тобто у сумі 100% заборгованості зі сплати аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

У постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку:

«Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Сума пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим документом 524/2219/18 становить 18445,62 грн та обрахована за наступною формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.»

У постанові по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку:

«Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %».

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , розмір якої станом на 01.10.2021 р. складає 3724,50 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця (а.с. 4).

Розмір пені, яку має сплатити відповідач на користь позивачки, за її розрахункомскладає 9676,12 грн. за період з 01.02.2020 р по 31.08.2020 р. (а.с. 1-2).

Враховуючи те, що розмір пені за прострочення сплати аліментів перевищує розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів, суд першої інстанції, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки у вигляді пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2020 р. по 30.09.2021 р. у сумі 3724,50 грн., тобто у сумі 100% заборгованості зі сплати аліментів.

Оскаржуючи рішення та не погоджуючись з розміром заборгованості та пені, відповідач послався на те, що судовим наказом від 17.01.2019 р. з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент звернення до суду з заявою становить 813 грн., починаючи з 10.01.2019 р. до досягнення дитиною повноліття.

Між тим, як установлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 24 січня 2019 року виправлено описку у судовому наказі, що виданий Карлівським районним судом Полтавської області 17 січня 2019 року у справі № 531/53/19, за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини із ОСОБА_1 ; змінено порядок стягнення аліментів, у п. 1 судового наказу, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 37).

Відомостей про те, що вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку та скасована, відповідачем до апеляційної скарги не надано. Таких обставин апеляційним судом також не встановлено.

Отже, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який проведений державним виконавцем, та розмір пені, обрахований позивачкою з урахуванням правових висновків, висловлених Верховним Судом України у постановах ВП ВС від 25.04.2018 р. по справі № 572/1762/15-ц, від 03.04.2019 р. у справі № 333/6020/16-ц, є правильними, сумнівів у колегії суддів не викликають та відповідачем не спростовані.

З цих підстав доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається колегією суддів без задоволення, а рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2022 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01.04.2022 р.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук