Номер провадження: 22-ц/813/1552/22
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:.

головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Черпас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року у складі судді Малиновського О.М.,

встановив:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 332 403,84грн, посилаючись на те, що він за договором позики від 21.05.2019 передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 150,00 дол США. ОСОБА_2 , отримавши грошові кошти, зобов`язався повернути їх в строк до 25.05.2019, однак свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача суму боргу та пеню в розмірі 10% за кожен місяць прострочення за період з 01.06. по 01.08.2019 включно, разом 330 438,43 грн. Також позивач просить стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 25.05.2019 по 26.08.2019 в розмірі 1965,41грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 249 050 гривень 55 копійок, 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 1883 гривень 00 копійок, судовий збір в розмірі 2509 гривень 93 копійки, в частині позовних вимог про стягнення пені відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що він не був повідомлений про час і місце розгляду справи, судової повістки про виклик до суду на 10.02.2020 не отримував, так як знаходився і знаходиться на даний час у місті Києві, що підтверджується його заявою. Вважає, що заочне рішення суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими. Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у відповідача обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку позивача копією розписки. Натомість, копія розписки не може встановлювати і підтверджувати факт укладення договору позики. Судом не надано обґрунтування тому факту, що відсутній оригінал розписки - належний доказ на підтвердження отримання коштів. Також, з тексту рішення не вбачається в якому конкретно місті була складена розписка, зареєстрований відповідач в Одесі, позивач - в Києві. Між тим, містом і місцем укладення договору позики(розписки) може бути будь-яке інше місто України, чи будь-якої іншої країни. З рішення суду не вбачається, що розрахунок переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України здійснений на день ухвалення рішення, що протирічить вищенаведеним нормам права. Проведення розрахунку на час розгляду справи, а не на день ухвалення рішення - є незаконним. Крім того, судом не приведений відповідний - розгорнутий розрахунок 3% річних.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - зміні, виходячи з наступного.

Встановлено, що 21.05.2019 ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 150 дол США, а ОСОБА_2 зобов`язався їх повернути в строк до 25.05.2019.

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_2 обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку позивача копією розписки, оригінал якої оглянутий в судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому зміст розписки з очевидністю свідчить про виникнення між сторонами позикових відносин і доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Доказів повернення коштів ОСОБА_2 не надано, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення коштів.

Разом із тим, ухвалюючи рішення, суд не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 про те, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Неврахування висновків касаційної інстанції призвело до невірного тлумачення змісту рішення, що видно з доводів апеляційної скарги про неправильний курс валюти на час вирішення спору, та свідчить про невідповідність рішення вимогам ст.263 ЦПК України, та необхідність його зміни.

Так, в період з 26.05.2019 по 26.08.2019 період прострочення складає 93 дні, тому 3% річних від простроченої суми - 10150 дол США складає 77,58 дол США (10150х3%х93:365:100), які підлягають стягненню з відповідача разом із сумою боргу.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи не можуть бути підставою скасування рішення суду, оскільки спростовуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.41), в якому зазначено про отримання повістки ОСОБА_2 . Суд виходить з презумпції проживання особи за зареєстрованим місцем проживання, фактична відсутність за адресою і не повідомлення про її зміну до уваги не приймається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року в частині вимог про стягнення боргу, 3% річних, судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10150 доларів США, 77,58 доларів США - 3% річних, судовий збір 2592,75 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 18.03.2022.

Головуючий:

Судді: