ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/647/21Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/401/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Міщій О. Я., Парандюк Т. С.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 605/647/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пономаренко Ігор Анатолійович на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 1 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів, ухваленого суддею Горуц Р.О., повний текст якого складено 2 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилалась на те, що на даний час розмір стягуваних із відповідача за рішенням суду аліментів в сумі 2000 гривень щомісячно, із врахуванням наборів продуктів харчування та непродовольчих товарів та послуг для основних соціальних і демографічних груп населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №780 від 11 жовтня 2016 року є недостатнім для забезпечення дитини усім необхідним. Реальний прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років на день подання позову становить не 2618 гривень, як передбачено Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік", а від 16865 гривень до 17596 гривень, згідно поданого нею та самостійно проведеного розрахунку відповідно до Наборів. Відповідач не несе будь-яких додаткових витрат на дитину, такі витрати вона несе самостійно, що і стало підставою для її звернення до суду з даним позовом. Матеріальний стан відповідача покращився, а тому вона просить стягувати з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 8000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів - задоволено частково.

Збільшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 Сільцівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2000 гривень щомісячно до 3000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судовий збір в доход держави в сумі 908 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , Сільцівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пономаренко І.А., просить скасувати рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 1 лютого 2022 року в частині стягнення на утримання сина аліментів в сумі 3000 грн. щомісячно, та постановити в цій частині нове рішення, яким стягувати аліменти в розмірі 8 000 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягненню сином повноліття та просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 3000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що в позовній заяві вона описала витрати на утримання дитини, здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Оскільки дитина розвивається, забезпечити її можливість повноцінно розвиватися необхідно нести значні матеріальні витрати, а саме, на харчування - 5750 грн., відповідного одягу - 1250 грн.., взуття -764 грн., харчування в школі- 528 грн. інші витрати 1500 грн. на місяць, тому загальна сума витрат на утримання та забезпечення розвитку однієї дитини становить 16 826 грн. 00 коп.

Посилається на те, що зазначена сума витрат відповідає вимогам Міністерства охорони здоров`я, рекомендаціям інституту харчування, та закону України «Про прожитковий мінімуму та не включає в собі витрати проживання, розвиток і освіту, дидактичні матеріали, витрати на зв`язок та необхідні витрати та підтверджується відповідним розрахунком витрат.

Окрім того вказує, що загальна сума витрат на утримання та забезпечення

розвитку однієї дитини на місяць становить 16 826,00 грн. Тому рішення суду, щодо стягнення з відповідача 3 000,00 грн. кожного місяця є неправильним щодо матері дитини, оскільки вона витрачає на утримання та забезпечення розвитку дитини набагато більшу суму, ніж батько.

Суд першої інстанції не розглянув та не оцінив докази по справі, а просто прийняв позицію відповідача, не приймаючи до уваги ні інтереси дитини, ні позицію і надані нею докази .

Відзив у визначений судом термін до суду не надійшов.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та збільшуючи аліменти на утримання дитини до 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин відповідно до ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів до 8000 грн.

Колегія суддів з даним висновком погоджується.

Переглядаючи рішення суду виключно в межах доводів апеляційної скарги щодо збільшення розміру аліментів до 8 000 грн. апеляційний суд не вбачає підстав до задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду з цих мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна дитина, а саме: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом із позивачкою, що стверджено нею у поданій позовній заяві, підтверджено її представником в судовому засіданні та визнано відповідачем.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Вказаним судовим рішенням із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 28 лютого 2020 року і до досягнення ним повноліття.

Відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець, вид діяльності якого: вантажний автомобільний транспорт.

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалася на те, що наявні підстави для збільшення розміру стягнення аліментів з відповідача, оскільки у відповідача покращилось матеріальне становище.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України обов`язок по забезпеченню даного рівня прожиткового мінімуму покладається на обох батьків.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивачкою не доведено здійснення відповідачем підприємницької діяльності та отримання прибутку в розмірі 40000-45000 грн.

Вирішуючи спір суд першої інстанції врахував, що наявність у власності відповідача нерухомого майна, нежитлової будівлі та вантажного автомобіля VOLVO FH-12, 2000 року випуску, не свідчить про покращення матеріального становища, оскільки майно придбано у 2015 та 2017 роках, до ухвалення Підгаєцьким районним судом рішення від 07 квітня 2020 року про стягнення аліментів у сумі 2000 грн. Позивачем та його представником не доведено належними і допустимими доказами той факт, що магазин відповідача в с. Кривки працює та приносить йому щомісячний прибуток в сумі 20000-25000 грн. та як встановлено судом, магазин не працює вже 1 рік та 6 місяців.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що щомісячні витрати на дитину становлять в середньому 16826 грн., а тому підлягають стягненню аліменти в розмірі 8000 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки сама по собі наявність таких витрат на дитину не є доказом можливості сплачувати відповідачем аліментів на дитину у бажаному позивачкою розмірі 8000 грн.

Доводи позивачки про те, що суд першої інстанції не розглянув та не оцінив докази по справі, а прийняв позицію відповідача, не приймаючи до уваги ні інтереси дитини, ні позицію і надані нею докази не заслуговують на увагу, оскільки вони не можуть вважатись беззаперечним доказом можливості відповідача сплачувати аліменти у сумі 8000 грн. та не можуть бути підставою для скасування судового рішення .

Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., в апеляційному суді, то оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для їх стягнення немає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування судового рішення із мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанова складена 31 березня 2022 року.

Головуюча С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

О.Я. Міщій