Справа № 444/412/21 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М.
Провадження № 22-ц/811/3466/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м.Львів

Справа № 444/412/21

Провадження № 22ц/811/3466/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на рішення Жовківського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Жовкві 27 серпня 2021 року у складі судді Олещук М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», з участю третьої особи: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

12 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП вона ( ОСОБА_2 ) отримала тілесні ушкодження. Цивільна відповідальність у зв`язку з експлуатацією транспортного засобу ОСОБА_3 застрахована згідно Полісу №152177519 ПрАТ «СК «АСКО ДС». Вказує, що 25 вересня 2019 року нею (позивачем) на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 63 123,18 грн. - витрат на лікування та 3 156, 61 грн. моральної шкоди. Крім того, 13 січня 2020 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів та збільшено суму вимоги страхового відшкодування: 127 449, 42 грн.- на лікування, 6 372,47 грн. - моральної шкоди, 150 228 грн. - у зв`язку зі стійкою втратою працездатності (І група інвалідності). Зазначає, що мінімальна заробітна плата на день ДТП становить 4 173 грн. х 36 = 150 228 грн. 15 червня 2020 року на адресу відповідача направлено документи та збільшено суму вимоги для неї (позивача): 172 024, 81 грн. - витрати на лікування, 8 601, 24 грн. - моральна шкода, 150 228 грн. -стійка втрата працездатності. 21 липня 2020 року до матеріалів страхової справи долучено її ( ОСОБА_2 ) додаткову медичну документацію. Стверджує, що відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 9 липня 2010 року, станом на дату ДТП діяли такі ліміти страхового відшкодування: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 грн. на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих,- у розмірі 200 000 грн. на одного потерпілого. Вважає, що загальна сума страхового відшкодування становить 330 854,05 грн., однак відповідно до розпорядження в межах передбаченого на дату ДТП ліміту страхового відшкодування - 200 000 грн. Зазначає, що листом від 21 вересня 2020 року №1581 відповідачем повідомлено її ( ОСОБА_2 ) про необхідність долучення документів та про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом ДТП. Вважає рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи безпідставним, оскільки внаслідок ДТП вона (позивач) як пішохід отримала тілесні ушкодження, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 2101» відповідно до ст. 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду вважає необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Посилається на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Вказує, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а вона (позивач) не отримала належного страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача на її ( ОСОБА_2 ) користь страхове відшкодування у розмірі 172 024, 81 грн. витрат на лікування, 8 601, 24 грн. моральної шкоди та 150 228 грн. шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, всього в межах встановленого ліміту - 200 000 грн.; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 26 034, 69 грн., три відсотки річних у розмірі 5 580,1 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 990, 98 грн., всього: - 40 605, 81 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 172 024, 81 грн., 8 601, 24 грн. моральної шкоди та 150 228 грн. шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, всього в межах встановленого ліміту - 200 000 грн.; пеню в розмірі 26 034, 69 грн., три відсотки річних - 5 580, 14 грн., інфляційні втрати - 8 990, 98 грн., всього: 40 605 грн. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржує ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКО-Донбас Північний». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вважає вимоги позивача безпідставними та передчасними. Вказує, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у відповідача згідно полісу №152177519. Відповідно до ст. ст. 3, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою убезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказує, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 триває у Жовківському районному суді Львівської області, у зв`язу з чим твердження позивача про те, що зупинення строків розгляду заяви про виплату страхового відшкодування порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування є надуманим. Вважає стягнення пені безпідставним, оскільки строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування позивачу не настав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частин 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно із пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 1167 цього Кодексу - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іг/ншим ушкодженням здоров`я, визначений ст..1195 ЦК України.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (п. 24.1 ст. 24 цього Закону).

Відповідно до ст. 26 п. 26.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ст. 26.2. Закону № 1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року передбачена мінімальна заробітна плата в розмірі 4 173 грн.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1.4. ст. 1 цього Закону особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно із п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

В ідповідно до п. 1.7. ст. 1 цього Закону забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 цього Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2019 року внесено відомості за №0000837 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Встановлено, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

25 вересня 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про виплату страхового відшкодування, додавши до заяви оригінали фіскальних та товарних чеків на суму 63 132,18 грн.

13 січня 2020 року представник ОСОБА_4 звернувся із заявою до відповідача про долучення документів. У заяві зазначено, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Заявник просив здійснити виплату страхового відшкодування та долучив до заяви товарні і фіскальні чеки на загальну суму 64 317,24 грн. Також у цій заяві представник зазначив, що витрати на лікування ОСОБА_2 становлять 127 449,42 грн.; моральна шкода - 6 372,47 грн.; стійка втрата працездатності (І група інвалідності) - 150 228 грн.

15 червня 2020 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про долучення документів та виплату страхового відшкодування, у якій зазначив, що 25 вересня 2019 року відповідачу надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_2 . Також долучив до цієї заяви товарні чеки на загальну суму 44 575,39 грн. та просив здійснити виплату страхового відшкодування для потерпілої ОСОБА_2 (витрати на лікування - 172 024,81 грн.; моральна шкода - 8 601, 24 грн.; стійка втрата працездатності (І група інвалідності) - 150 228 грн.).

Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності загального захворювання.

Згідно з полісом №152177519 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль ОСОБА_3 застрахований у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», страховик є діючим членом МТСБУ. Ліміт відповідальності на одного потерпілого становить 200 000 грн.

21 липня 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся із заявою до відповідача про долучення документів, в якій зазначає, що 25 вересня 2019 року відповідачу надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_2 . До цієї заяви долучено завірену копію епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, копію листка лікарських призначень.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 5 жовтня 2020 року справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Листом № 1581 від 21 вересня 2020 року ПрАТ «СК АСКО ДС» повідомлено представника позивача про те, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України триває, отже, граничний строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 не настав, а вимога про виплату такого страхування станом на 21 вересня 2020 року є передчасною.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував презумпцію вини завдавача шкоди та відсутність підстав звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), оскільки не доведено, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої, як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року та 11 грудня 2019 року головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми.

Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує джерело підвищеної небезпеки, застрахована, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування відсутні.

На підставі аналізу наданих фінансових документів судом встановлено, що витрати на лікування ОСОБА_2 складають 172 024,81 грн., що не спростовано відповідачем.

Розмір моральної шкоди (5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) становить 8 601,24 грн. Розмір суми стійкої втрати працездатності із встановленням 1 групи інвалідності, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на день ДТП, становить 150 228 грн. (4 173 грн. х 36).

Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що витрати на лікування, моральна шкода, а також шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності підлягають стягненню з відповідача в межах ліміту відповідальності за заподіяну шкоду життю і здоров`ю, яка визначена у Полісі, - в розмірі 200 000 грн.

Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 979 цього Кодексу договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Хоча позивач (потерпілий) і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням того, що заява про виплату страхового відшкодування подана 25 вересня 2019 року, початковою датою розрахунку є 25 грудня 2019 року (з урахуванням 90 днів від дати звернення із заявою про виплату страхового відшкодування). До 12 квітня 2020 року заборгованість становить 66 288,79 грн. (сума страхового відшкодування, яку позивач просила стягнути з відповідача станом на 25 вересня 2019 року), пеня - 4 606, 74 грн., 3% річних - 599,32 грн., інфляційні - 463,09 грн.

Із розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що початковою датою розрахунку є 13 квітня 2020 року, датою звернення до суду є 9 лютого 2021 року. Заборгованість становить 200 000 грн., пеня - 21 427,95 грн., 3% річних - 4 980,82 грн., інфляційні - 8 527,89 грн.

На підставі встановленого суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що твердження відповідача про безпідставність та передчасність заявленого позову за відсутності встановленої вини водія забезпеченого транспортного засобу не ґрунтуються на вимогах законодавства. Тому висновки суду про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних є правильними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Постанову складено і підписано 21 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді