Справа № 182/5900/21
Провадження № 2/0182/377/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.02.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Гавриленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини.

З відповідачем ОСОБА_2 вони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась за час їх шлюбу, який був зареєстрований 21 вересня 2002 року, а 16 травня 2006 року був розірваний. В подальшому вона вийшла заміж вдруге та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». Оскільки донька залишилась проживати разом з нею, а колишній чоловік не допомагав фінансово на утримання дитини, вимушена була звернутися до суду і в подальшому аліменти стягувались на підставі рішення суду (виконавчий лист № 2 - 8572 , виданий 14.04.2005 року Нікопольським міськрайонним судом). 21 вересня 2020 року донька вступила на денну форму навчання у Київський політехнічний університет ім.Ігоря Сікорського Національного технічного університету України. Час навчання - до 30.06.2024 року. У вересні цього року доньці виповнюється 18 років і стягнення аліментів припиняється. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст.199,200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки донька не працює та потребує батьківської допомоги на час навчання, вимушена звернутися до суду в інтересах доньки з метою стягнення аліментів з відповідача. Вона одна не змозі в повній мірі забезпечувати доньку фінансово під час навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відносно інших зобов`язань по аліментам у відповідача, то, наскільки їй відомо, іх не існує. За її даними, відповідач є працездатним, працює, останнє відоме їй місце роботи - ТОВ «ЕК Електролюкс - Інвест», м.Київ, вул.Новодарницька, б.30, а тому може надавати матеріальну допомогу на час навчання доньки. За таких обставин звернулась до суду.

Сторони до суду не прибули, позивачка надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.21).

Відповідач повідомлявся належним чином про розгляд справи (а.с.22), однак, жодної заяви про відкладення розгляду справи, або розгляд у свою відсутність, до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи, з відповідачем ОСОБА_2 позивачка має спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), яка народилась за час їх шлюбу, який був зареєстрований 21.09.2002 року (а.с.11), а 16.05.2006 року був розірваний (а.с.10). В подальшому позивачка вийшла заміж вдруге та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». Оскільки донька залишилась проживати разом з нею, а колишній чоловік не допомагав фінансово на утримання дитини, звернулась до суду і в подальшому аліменти стягувались на підставі рішення суду (виконавчий лист № 2 - 8572 , виданий 14.04.2005 року Нікопольським міськрайонним судом) (а.с.5). 21.09.2020 року донька сторін по справі вступила на денну форму навчання у Київський політехнічний університет ім.Ігоря Сікорського Національного технічного університету України. Час навчання - до 30.06.2024 року (а.с.7). Оскільки донька не працює та потребує батьківської допомоги на час навчання, вимушена звернутися до суду в інтересах доньки з метою стягнення аліментів з відповідача. Позивачка одна не змозі в повній мірі забезпечувати доньку фінансово під час навчання. За її даними, відповідач є працездатним, працює, останнє відоме їй місце роботи - ТОВ «ЕК Електролюкс - Інвест», м.Київ, вул.Новодарницька, б.30, а тому може надавати матеріальну допомогу на час навчання доньки. Інших стягнень з нього не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням всіх обставин справи: матеріального положення сторін, з урахуванням того, що у відповідності з п.1 ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати дитину є в рівній мірі обов`язком як батька, так і матері, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/6 частини його заробітку та доходів кожного місяця.

На підставі викладеного та керуючись ст.182, 192 СК України, ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітної плати (доходу) з часу виповнення доньці 18 років до закінчення донькою навчання, тобто, - 30.06.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після отримання рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал