ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Чернівці

Справа № 727/10171/20

Провадження № 22-ц/822/135/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І.М.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.,

секретар: Скрипка С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року, головуючий у І-й інстанції Галичанський О.І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26 листопада 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала на те, що починаючи з березня 2020 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини.

Відповідач добровільно сплачував аліменти в розмірі 5 000 грн на дитину, однак на даний час відносини між ними загострилися і відповідач припинив сплачувати аліменти.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 у розмірі по 5 000 грн щомісячно на кожну дитину.

У січні 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яка ухвалою суду від 15 березня 2021 року прийнята до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1

ОСОБА_2 у позові вказував на те, що після припинення відносин з ОСОБА_1 їх спільна донька ОСОБА_4 проживає з ним у орендованій квартирі. Він опікується та утримує доньку. А тому просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі 2 500 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На зазначене рішення суду представник позивача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 5 000 грн щомісячно до 23 серпня 2029 року (досягнення дитиною повноліття). Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 в розмірі 1 309 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до липня 2023 року (досягнення дитиною повноліття).

Посилається не те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини по справі.

Зазначає, що на момент розгляду справи позивачка немає постійного заробітку, адже за своїм постійним місцем роботи перебуває у відпустці за свій рахунок. Натомість відповідач здійснює активну комерційну діяльність. Доходи відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн щомісячно

З`ясувавши фінансову нерівність сторін, суд першої інстанції поклав на кожну сторону однаковий обов`язок по оплаті аліментів. Позивачка довела відсутність доходів станом на момент розгляду справи і має право на виконання аліментних зобов`язань в мінімальному розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_8 вказує на те, що витрати ФОП ОСОБА_2 значно перевищують його доходи, а відповідно у нього немає постійного, стабільного та фіксованого прибутку для щомісячної сплати аліментів у розмірі 5 000 грн. ОСОБА_1 є засновником та керівником ТОВ «Корал Трейд ЮМ», крім того вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в якій проживає разом із сином. Зазначені обставини свідчать про достатній майновий стан та спроможність відповідачки за зустрічним позовом сплачувати аліменти в розмірі 2 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачкою не доведено підстав для сплати аліментів у різному розмірі для сина та доньки, нею не вмотивовано позицію щодо того, що на утримання 10-річного сина необхідно більше коштів, ніж на утримання 16-річної доньки.

Вважає, що відсутні будь-які підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з матеріального становища платників аліментів та того, що сторони перебувають в працездатному віці, будь- яких доказів, що вони обтяжені турботами щодо утримання інших осіб, немає, отримують офіційний дохід.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, від даного шлюбу у них є двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалося, що після припинення фактичних шлюбних відносин донька сторін ОСОБА_4 проживає разом з батьком. Даний факт був підтверджений нею у судовому засіданні в суді першої інстанції, на що вказували і свідки. Син ОСОБА_5 періодично проживає у своєї бабусі, часто бачиться з татом і мамою.

Докази про зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 суду не надано.

Відповідно до заяви ОСОБА_9 до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 25 січня .2021 року вона повідомила, що з листопада 2020 року по дату звернення проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні.

ОСОБА_2 не заперечував проти сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 2 500 грн.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2 218 грн, з 1 липня 2 318 грн, з 1 грудня 2 395 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2 395 грн, з 1 липня 2 510 грн, з 1 грудня 2 618 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на тяжкий матеріальний стан або стан її здоров`я, які перешкоджають їй сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі на утримання доньки ОСОБА_4 , а також ОСОБА_1 не надано доказів про спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн, а також доказів, що зазначений розмір аліментів є необхідним та достатнім для утримання сина ОСОБА_5 .

Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що стосуються матеріального стану відповідача, як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом, стан здоров`я платників аліментів, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд першої інстанції, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з 02 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з 27 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апелянта по своїй суті зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом при розгляді зазначеної справи.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що прожитковий мінімум, визначений законом на дітей відповідного віку, не є сталим та постійно змінюється.

Норми СК України не передбачають обов`язок батьків утримувати дітей в рівних частках. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1 ст.192 СК України).

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Поляк М.В. просить вирішити питання про судові витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_2 у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 633,33 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правову допомогу на стадії апеляційного розгляду справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин1-4 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача за первісним позовом суду надано: звіт (акт) про надані послуги позивачу у зв`язку із розглядом цієї справи від 10 лютого 2022 року (що містить в собі визначення проведеної роботи та витраченого часу на неї, а саме 2 год. 10 хв. - вартість яких складає 5 633,33 грн), ордер на надання правової допомоги у Чернівецькому апеляційному суді та квитанцію до прибуткового касового ордеру №10/02/2 від 10 лютого 2022 року про оплату послуг у розмірі 5 633,33 грн.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечення щодо не співмірності цих витрат до апеляційного суду не надходило.

Отже, за відсутності заперечень з боку позивача щодо розміру витрат, понесених відповідачем на оплату професійної правничої допомоги, апеляційний суд вважає, що такі витрати підлягають стягненню в повному обсязі.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 633 (п`ять тисяч шістсот тридцять три) гривні 33 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк