Справа № 202/982/20
Провадження № 2/202/52/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та простроченої орендної плати за договором оренди устаткування, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь, у межах договору оренди устаткування від 12.06.2019 № 12/1, несплачену відповідачем орендну плату за період з 27.06.2019 по 02.01.2020 в розмірі 50 009, 40 грн. та неустойку за період з 06.06.2019 по 07.11.2019, протягом якого тривало прострочення повернення устаткування, після припинення договору оренди, в розмірі 11 642, 40 грн. Позовні вимоги були обґрунтовані наявністю укладеного договору між сторонами та частковим виконанням його умов стороною відповідача в частині оплати та повернення устаткування. Так, на виконання укладеного правочину відповідачем було сплачено лише передплату у розмірі 3 704, 40 грн. за користування устаткуванням до 26.06.2019 (вартість оренди за 14 діб). Зв`язку із чим позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про припинення договору, однак таке відправлення адресатом отримано не було та повернулось як таке, що не вручене, таким чином позивач вважав договір припиненим з 02.01.2020 (повернення претензії).

Зі сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Зі сторони відповідача були надані письмові пояснення по справі, за змістом яких останній просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, оскільки плату за оренду було внесено своєчасно шляхом перерахування коштів та готівкою. Крім того, 6 листопада 2019 року відповідачем було доставлено орендоване майно до приміщення складу позивача, де останнім воно було прийнято, однак позивач відмовився від підписання відповідного акту прийому-передачі.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12 червня 2019 року між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди обладнання № 12/1 (далі договір оренди).

За змістом вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування обладнання (риштування, вишки тури, запчастини, матеріал устаткування, тощо). Орендна плата складає 264, 60 грн. за 1 добу. За передане в оренду обладнання орендар здійснює 100 % передоплату в розмірі 3 704, 40 грн. п. 1, п. 2.1., 2.2. договору.

Також, в п.2.6. договору оренди обладнання сторони погодили мінімальний розмір орендної плати: - за підмостки або вишки тури 200,00 грн. за об`єкт (100,00 грн./доба), - за фасадні риштування 50,40 грн./добу.

Строк оренди починається з дня отримання обладнання і закінчується днем закінчення строку дії договору або фактичного повернення обладнання, згідно актами приймання-передачі. Мінімальний строк оренди риштувань становить 14 діб, максимальний строк оренду обладнання 3 місяці з моменту підписання акту приймання-передачі. Договір припиняється та обладнання повинно бути повернено після спливу 10 днів з моменту направлення орендодавцем орендарю письмового попередження (вимоги) про відмову від договору оренди та повернення майна.

Строк оренди за цим договором становить 14 діб з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Додатком №1 до договору оренди обладнання №12/1 від 12 червня 2019 року, сторонами було визначено об`єкт оренди ліси будівельні фасадні, та вказано їх основні елементи: стійка 1.1.м., стійка 1,2 м., домкрат (опора регульована), поперечна 0,7м., рама 3, стажка-горизонталь 3м., стяжка-розкіс 3,7 м.; додаткові елементи: боковина 0,7м., стяжка-перила 3м., щит настилу 3м., щит настилу 1м., драбина, кріплення до стіни, хомут нерухомий, рама з люком, рама 3м., щит металевий 3.

12 червня 2019 року сторонами підписано акт прийому-передачі обладнання в оренду, що є додатком до договору оренди обладнання №12/1 від 12 червня 2019 року, згідно якого орендар 12 червня 2019 року прийняв «риштування Будматеріал» у кількості 189 м.2.

Позивачем було підписано претензію № 28/11/19 від 28 листопада 2019 року, за змістом якої позивач повідомив відповідача про припинення дії договору оренди, у зв`язку із несплатою орендної плати понад 3-х місяців, вимагав повернути обладнання та сплатити заборгованість у розмірі 40 483, 80 грн.

Претензія була направлена поштовим зв`язком 02 грудня 2019 року, згідно квитанції, накладної 624 та опису цінного листа.

За результатами відстеження відправлення претензії, встановлено, що остання передана на зберігання до об`єкту поштового зв`язку як таке, що не вручене.

6 листопада 2019 року відповідачем складено акт прийому-передачі обладнання за договором обладнання №12/1 від 12 червня 2019 року, за яким відповідач, як орендар, передав, а позивач, як орендодавець, прийняв «Риштування Будматеріалів 189 м2». Орендодавець відмовився від підписання вказаного акту у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Також, судом встановлено (визнано сторонами) здійснення відповідачем передоплати за договором оренди у розмірі 3 704,40 грн., що є платою за 14 діб з моменту отримання орендованого майна.

ІІІ. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

В підтвердження проведення оплат за договором оренди відповідач надав квитанції та боргові розписки, в той же час, після дослідження судом відповідних документів, суд прийшов висновку, що жодний із вказаних документів не підтверджує відповідних обставин (здійснення оплати за договором оренди). Вказаного висновку суд дійшов з огляду на відсутність у квитанціях відповідного призначення платежу, відправником та отримувачем також є інші особи ніж ті, що підписали договір оренди.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 1 ст.759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Абзацом 1 ч.1 ст. 760 ЦК України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Річ, визначена індивідуальними ознаками - це така річ, яка наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її - ст. 184 ЦК України. Неспоживна річ - це річ, призначена для неодноразового використання, яка зберігає при цьому свій первісний вигляд протягом тривалого часу - ст. 185 ЦК України. Так об`єктами договору найму (оренди) можуть бути рухомі та нерухомі речі, зокрема будівлі, споруди, цілісні майнові комплекси підприємств, земельні ділянки тощо.

Таким чином, об`єкт договору оренди має бути чітко визначений у відповідному договорі, акті прийому-передачі, тощо.

В той же час, суд звертає увагу, що акт прийому передачі обладнання, складений 12 червня 2019 року, не містить найменувань об`єкту оренди, які були визначені сторонами у додатку 1 до договору оренди обладнання.

Таким чином, позивачем не доведено факт отримання в оренду відповідачем об`єкту оренди відповідно до договору оренди обладнання № 12/1.

Окрім того, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права частина 1 статті 761 ЦК України.

В той же час, стороною позивача не підтверджено відповідного права (те, що позивач є власником майна переданого в оренду або те, що він є особою, якій належить майнові права на об`єкт оренди).

Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено наявність підстав та задоволення його позовних вимог.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 5; 12; 13; 81; 141; 258; 259; 265; 268; 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та простроченої орендної плати за договором оренди устаткування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін