РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 571/893/21

Провадження № 22-ц/4815/180/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С. С.,

суддів: - Ковальчук Н. М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року (постановлену у складі судді Верзун О.П.) у справі за позовом акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року позовну заяву акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" оскаржило її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що 06 липня 2021 року представник банку - Юхимчук В.С. направив на офіційну електронну адресу Рокитнівського районного суду Рівненської області - заяву за вихідним № 105.20-15/572 про розгляд справи без участі представника позивача. У заяві також було зазначено, що представник банку підтримує позовні вимоги повністю та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі.

З наведених міркувань, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2021 року акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Рокитнівського районного суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

Розгляд справи призначався на 12 липня 2021 року та 10 вересня 2021 року.

Пункт 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не з`явився у судові засідання призначені на 12 липня 2021 року та 10 вересня 2021 року, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки позивач не повідомив та не подав заяви про розгляд справи у його відсутності.

Разом з цим, з матеріалів апеляційної скарги AT "Ощадбанк" вбачається, що 06 липня 2021 року представником позивача на офіційну електронну адресу Рокитнівського районного суду Рівненської області -ІНФОРМАЦІЯ_1 була направлена заява за вихідним № 105.20-15/572 про розгляд справи без участі представника позивача. У заяві також було зазначено, що представник банку підтримує позовні вимоги повністю та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Також представником позивача долучено підтвердження про надсилання даної заяви на електронну адресу місцевого суду.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні позивача можливість захистити свої права у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити.

Ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року скасувати.

Справу направити до Рокитнівського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 04 лютого 2022 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.