Справа № 202/4443/18
Провадження № 2/202/335/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Розсоха І.О,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання ордеру на зайняття житлового приміщення недійсним, виселення, визнання права користування житловим приміщенням, вселення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач, яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила визнати за нею та її донькою право користування кімнатою АДРЕСА_1 ; вселити її та доньку у вказану кімнату; зобов`язати Дніпровську міську раду укласти з нею договір найму цієї кімнати; визнати недійсним та скасувати ордер серії НА №305, виданий 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття цієї кімнати; визнати недійсним типовий договір найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра від 14.06.2018 року №51006136, укладений між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 на зайняття кімнати №136, виселити ОСОБА_3 з указаної кімнати без надання іншого житлового приміщення.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 2008 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_1 , котру ОСОБА_4 займав на підставі ордера. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 вона і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4 останній помер. Вона, позивач, зі своєю донькою залишилася проживати в спірній кімнаті гуртожитку, оскільки іншого житла вони гне мають. Однак 08.06.2018 року працівники КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради виселили їх із застосування фізичної сили; виставили їх особисті речі; змінили замки на вхідних дверях, в результаті чого вона не може потрапити до житла. Позивач вважає, що вона з донькою набули право користування спірною кімнатою, оскільки буле вселені в неї як члени сім`ї наймача ОСОБА_4 . З огляду на те, що їх з донькою виселення було протиправним, ОСОБА_1 вважає вселення ОСОБА_3 незаконним, адже спірну кімнату неможна вважати вільною. Позивач просила задовольнити позов, зазначивши, що іншого житла в неї немає.

Під час судового розгляду представник позивача, адвокат Карлаш І.А. позов підтримаві просив задовольнити.

Представник відповідача Дніпровської міської ради Борсук Ю.В. заперечувала проти позову, зазначивши в судовому засіданні 19.08.2021 року, що позивачем не надано доказів щодо законного вселення та фактичного проживання в спірній кімнаті у вказаний нею період, а також не доведено відсутність належності на праві приватної власності іншого майна, як у неї, так і у її доньки; не доведено те, що спірна кімната у гуртожитку є єдиним місцем проживання позивача з її донькою. Також представником відповідача зазначено, що позивачем не доведено порушення її прав з боку Дніпровської міської ради. Просила відмовити у задоволені позову.

Представник відповідача КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради Проценко В.М. направив на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу без участі представника підприємства (а.с.127 т.2).

Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судові засідання жодного разу не з`явився, про розгляд справи повідомлявся.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання жодного разу не з`явився, на адресу суду поверталися конверти з судовими повістками з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Вислухавши представника позивача, представника відповідача Дніпровської міської ради, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволен6ня позову, виходячи з такого.

Під час розгляду справи встановлено, що згідно з ордером від 28.10.2002 року №195, виданим Дніпропетровський домобудівельним комбінатом РБЕУ «Наш дім», ОСОБА_4 надано в користування кімнату АДРЕСА_2 загальною площею16.8 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., в якій він зареєстрований з 19.11.2002 року (а.с. 40т.1).

Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 26.09.2018 року за вказаною адресою ОСОБА_4 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 у КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради з моменту прийняття гуртожитку на баланс підприємства. З 01.11.2017 року особовий рахунок закритий на підставі акта майстра дільниці ОСОБА_6 про смерть ОСОБА_4 (а.с.41т.1).

Встановлено, що ОСОБА_4 і позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) є батьками ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15т.1).

Також встановлено, що позивач у 2008 році вселилася в спірну кімнату гуртожитку до ОСОБА_4 на правах дружини; останні вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, у грудні 2009 року в ним народилася донька. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9

14.02.2014 року між ОСОБА_4 і позивачем Індустріальний відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №72 (а.с.14 т.1).

Згідно з довідкою КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 18.12.2017 року №4299 ОСОБА_1 була зареєстрована по АДРЕСА_3 і знята з реєстрації 24.02.2017 року (а.с.16 т.1).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер (а.с. 17 т.1). На день смерті останній був зареєстрований і проживав у кімнаті АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання житлової площі та реєстрації в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра надано дозвіл ОСОБА_3 зі складом родини - одна особа на зайняття житлової площі та реєстрації в кімнаті №136 у гуртожитку комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_4 , житловою площею 11.3 кв.м.(а.с.137 т.1).

Відповідно до ордера серії АА №305, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради ОСОБА_3 надано право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті АДРЕСА_1 (а.с.98 т.1).

14.06.2018 року між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 укладено типовий договір №51006136 найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра (а.с. 99 т.1).

Відповідно до картки реєстрації особи, ОСОБА_3 зареєстрований за спірною адресою з 25.06.2018 року (а.с.44 т.1). Фактично ж відповідач ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду.

Зазначені положення Конституції кореспондуються з положенням частин п`ятої та шостої статті 9 Житлового кодексу України.

Положенням статтей 127,128,129 ЖК України встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила проща в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства.

Відповідно до частин першої, та другої ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї право користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 року відзначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживає чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому.

Частиною першою статті 59 ЖК України визначено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до положень ст.117 Житлового кодексу України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

В абзаці четвертому пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 року роз`яснено, що якщо за ордером, виданим з порушеннями, зазначеними у ст. 59 ЖК, особи, які одержали його, не вселялися, суд вирішує питання дише про визнання ордера недійсним.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини і відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позивач набула право користування спірною кімнатою в гуртожитку, оскільки ОСОБА_1 у 2008 році вселилася в спірну кімнату АДРЕСА_1 як член сім`ї наймача ОСОБА_4 , проживала і користувалась нею на законних підставах; ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька, 14.02.2014 року укладено шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , остання продовжувала проживати в цій кімнаті разом з донькою і після смерті ОСОБА_4 .

Відтак, ордер серії АА №305 на право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті АДРЕСА_1 виданий Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 в порушення житлових прав ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2009 року народження, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.59 ЖК України. За позивачем слід визнати право користування кімнатою №136 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_4

При цьому судом враховуються положення частин четвертої і шостої ст. 29 ЦК України, відповідно до котрих місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання недійсним ордеру серії НА №305, виданого 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 , і в частині визнання за ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на користування цією спірною кімнатою.

Суд вважає, що решта позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: про визнання права на її з донькою реєстрацію в спірній кімнаті, вселення, зобов`язання Дніпровської міської ради укласти з нею договір найму спірної кімнати гуртожитку, визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 , визнання недійсним та скасування типового договору найму спірного житлового приміщення №51006136 від 14.06.2018 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» ДМР і ОСОБА_3 , виселення ОСОБА_3 зі спірної кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Позовні вимоги в частині реєстрації позивача з донькою за спірною адресою і зобов`язання Дніпровської міської ради укласти договір найму спірної кімнати гуртожитку, на думку суду, є передчасними.

Так, відповідно до положень ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-екесплуатаційною організацією (вразі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем) - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Таким чином, для укладання договору найму на спірну кімнату гуртожитку позивач має отримати ордер на вказане жиле приміщення, підставою для видачі котрого має бути рішення цього суду, у разі набрання ним законної сили.

Так само, отримавши ордер на спірну кімнату в гуртожитку, позивач має вчинити певні дії для здійснення в ній реєстрації.

Вимога позивача про визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки дане розпорядження є актом, який втрачає свою дію відразу після видачі ордеру. Тому підстав для визнання його недійсним і скасування немає.

Підстав для визнання недійсним та скасування типового договору найму спірного житлового приміщення №51006136 від 14.06.2018 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» ДМР і ОСОБА_3 , також не має. Даний договір регулює відносини між наймодавцем та наймачем у сфері оплати комунальних послуг, плати за користування житлом, правил проживання в гуртожитку. Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним ордеру серії НА №305, виданого 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 , даний типовий договір втрачає силу, а відносини сторін за цим договором припиняються.

Що стосується вимого ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3 і її з донькою вселення до спірної кімнати гуртожитку, суд також вважає, що ці вимоги є передчасними. По-перше, даних за те, що особисто ОСОБА_3 перешкоджав позивачеві проживати в цій кімнаті, судом не встановлено. По - друге, як встановлено судом, ОСОБА_3 в спірній кімнаті не проживає.

Крім того, рішення суду про визнання за позивачем, яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування кімнатою №136 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 , є підставою для її вселення в зазначену кімнату. В разі перешкоджання вселення позивача, остання має право на судовий захист.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , того, що ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2018 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення, суд стягує з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі по 704,80 грн. з кожного.

З ОСОБА_1 на користь держави суд стягує судовий збір у розмірі 1409, 60 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12,81,141,259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним ордер серії НА №305, виданий 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування кімнатою №136 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 .

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська,16, ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради ( 49069, м. Дніпро, просп.. Б.Хмельницького,14, код ЄДРПО 38199687) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1409, 60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.