Справа № 216/495/22
Провадження № 2-о/216/47/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про видачу обмежувального припису.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , який було зареєстровано 11.06.2021 Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 358. Мають спільних малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та проживають разом із матір`ю.

Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, численні образи та систематичне вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного домашнього насильства щодо своєї дружини, яке дуже часто відбувалося в присутності дітей, що також мало та має негативний вплив на дитячу психіку та наносить дітям непоправні психологічні травми.

Починаючи з 2017 року стосунки між сторонами почали погіршуватися, окрім сварок ОСОБА_2 почав застосовувати психологічне та фізичне насильство до заявниці, яке полягало у фізичній, психологічній і економічній формі. Фізичне насильство полягало у нанесенні їй ударів по тілу та обличчю, нанесенні ляпасів, штовханні, тяганні за волосся по будинку, побитті головою об підлогу. Психологічне насильство виражалось у приниженні честі та гідності, зневажливому відношенні до її батьків, забороні спілкуватися з родичами, рідним братом та друзями, залякуванні фізичною розправою, образах нецензурними словами. Економічне насильство виражалось у фактичному позбавленні доступу до особистих речей, відібранні та знищенні телефонів, самовільному відібранні документів, з метою створення їй перешкод для звернення за захистом до поліції та суду. Психологічне насильство по відношенню до малолітніх дітей проявлялось у приниженні заявниці в очах дітей як матері, шантажу та маніпуляціях, приниженні дітей через вживання до їх матері образливих та лайливих слів. Також діти систематично ставали свідками фізичного та психологічного насильства ОСОБА_2 по відношенню до їх матері. Крім того, домашнє насильство відбувалось на очах сторонніх людей - сусідів, малолітніх дітей, а відтак діями останнього дітям було завдано психологічного насильства. Численні звернення до поліції щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства в сім`ї, не призвели до його реального притягнення до відповідальності та не змінили поведінки кривдника.

Криворізьким ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за фактом здійснення ОСОБА_2 31.12.2021 психологічного домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , яке полягало в приниженні та безпричинних образах нецензурною лайкою, 06.01.2022 інспектором СПДН ВП КРУП капітаном Белік ом О.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 860714 про притягнення ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-1 КУпАП. Адміністративні матеріали за яким були передані до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та справа № 216/163/22 перебуває на розгляді.

ОСОБА_2 продовжує погрожувати заявниці фізичною розправою, у разі якщо вона звернеться до суду з позовом про розірвання шлюбу, погрожує відібрати дітей, а її вбити, вихваляючись тим, що він, як колишній співробітник міліції знає, як треба приховувати сліди злочину.

Своєю поведінкою та діями ОСОБА_2 перетворює умови проживання у будинку, який належить за правом спадкування заявниці, для всієї родини на нестерпні та небезпечні, а тому посилаючись на вищевикладені обставини, заявниця просила суд задовольнити її заяву.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі заявника, заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Письмовими матеріалами справи встановлено, що з 11.06.2021 ОСОБА_1 перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.13), сторони мають спільних дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 11).

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян від 17.08.2021 № 4682, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

06.01.2022 інспектором СПДН ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Беліком О.В. було складено відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення 31.12.2021 приблизно о 14:15 год домашнього насильства відносно ОСОБА_6 , розгляд якого знаходиться в Центрально-Міському районному судді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.12, 14).

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

В свою чергу, як унормовано ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею та її чоловіком наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно статті 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно статті 8 ЄКПЛ.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 643/20534/20.

Суд вважає, що вжиті заявницею заходи для її захисту, а саме: звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 350-1-350-6 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису- задовольнити.

Видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань 200 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Визначити строк дії обмежувального припису до 07 серпня 2022 року включно.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Криворізьке районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання:АДРЕСА_2 ;

- заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання:АДРЕСА_3 .

Суддя Ю.В.Онопченко