У Х В А Л А

"10" лютого 2022 р.

м. Київ

справа № 760/21845/21

провадження № 2/755/2682/22

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехнології плюс» про спонукання до укладення договору про компенсацію витрат на утримання парко місця у редакції позивача,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехнології плюс» про спонукання до укладення договору про компенсацію витрат на утримання парко місця у редакції позивача.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Разом з тим, позивачем на виконання даної ухвали суду у змісті позовної заяви має бути зазначено, які неправомірні дії вчинено потенційним відповідачем, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду, надавши суду проект запропонованого потенційним відповідачем Договору задля його належної оцінки судом, зазначивши при цьому: яким пунктом Договору потенційним відповідачем обмежуються або виключаються права позивача у разі повного або часткового невиконання договірних зобов`язань, із зазначенням у яких діях потенційного відповідача полягають такі обмеження; яким пунктом Договору встановлено жорсткі обов`язки споживача, у чому полягають такі обов`язки та підстави визнання їх жорстокими з боку позивача; у чому полягають обов`язкові умови (дії та/або бездіяльність тощо), з якими зобов`язаний та не має можливості ознайомитися позивач та якими нормами діючого цивільного законодавства позивач обґрунтовує таке право та законний інтерес; яким пунктом проекту Договору передбачено право потенційного відповідача змінювати характеристики предмету Договору та у чому полягають такі зміни; яким пунктом проекту Договору передбачено визначення ціни товару, про поставку якого зазначено позивачем у змісті позовної заяви та яка не належить до змісту самого предмету спору; якими пунктами Договору передбачено право потенційного відповідача на визначення відповідності продукції умовам Договору, із значенням виду цієї продукції та виду вчиненого порушення протиправними діями відповідача відповідно до конкретної умови Договору щодо відповідної норми цивільного права; яким пунктом проекту Договору передбачено відповідальність потенційного відповідача стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, із зазначенням прізвищ, імені, по батькові та/або повної назви цих агентів та протиправність їх дій із посиланням на норми діючого законодавства.

Крім того, позивачем має бути уточнено предмет спору з урахуванням виключного переліку способів захисту порушеного права, визначеного статтею 16 ЦК України, із зазначенням норм діючого цивільного законодавства, якими надано право суду на примусове зобов`язання укладення особою будь-якого виду договорів та вступати у договірні зобов`язання.

Таким чином, позивачем має бути уточнено предмет спору відповідно до виключного переліку способів захисту порушеного права, визначеного статтею 16 ЦК України.

Крім того, за ч. 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Тобто, у разі відсутності документів, які є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, позивачем має бути сплачено судовий збір відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2 270,00 грн.

Разом з тим, позивач до суду звернувся з однією вимогою немайнового характеру, за яку позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 грн.

При цьому, суд не убачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживача», оскільки згідно змісту поданої ним позовної заяви, позивач не укладав Договір із потенційним відповідачем, позивач не являється споживачем послуг потенційного відповідача з огляду на наявність досліджуваного спору, тому в розрізі даного спору не діють норми Закону «Про захист прав споживача», інших доказів звільнення позивача від сплати судового збору до матеріалів позовної заяви не долучено.

Таким чином, на виконання вимог Закону України «Про судовий збір» та приписів даної ухвали суду, окрім усунення вищенаведених недоліків заяви, позивачем має бути сплачено на рахунок Дніпровського районного суду м. Києва судовий збір у розмірі 908,00 грн., надавши суду докази такої оплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехнології плюс» про спонукання до укладення договору про компенсацію витрат на утримання парко місця у редакції позивача - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган