Провадження № 2-п/727/80/22
У Х В А Л А

14 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Орлецькій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Винту С.Б. про перегляд заочного рішення,-

встановив:

14 листопада 2019 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком під АДРЕСА_1 .

Заявник у поданих заявах просить поновити строк на перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення по справі, оскільки в судове засідання не з`явився через перебування в 2019 році на заробітках поза межами Чернівців та не отримав копію рішення по справі. В жовтні 2021 року, коли він повернувся в місто, від ОСОБА_2 дізнався, що він до спірного житлового будинку вже не має ніякого відношення та вона зняла його з реєстрації за цією адресою.

Крім того, під час заочного розгляду справи не були враховані обставини та докази, які мають істотне значення для справи. А саме приблизно в 2003 році ОСОБА_2 уклала договір довічного утримання зі своєю родичкою, власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 , там вони зробили реконструкцію та капітальний ремонт будинку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2008 року, право власності на дане будинковолодіння визнане за ОСОБА_2 . Рішення ухвалене в період шлюбу, таким чином це будинковолодіння є спільною сумісною власністю подружжя. Пред`явивши позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування житлом, ОСОБА_2 фактично позбавила його однієї з триєдиної складової права власності на нерухоме майно.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подану заяву про перегляд заочного рішення та просила її задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задовленні заяви про перегляд заочного рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.1 ст.288 ЦПК України скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Згідно наявної в матеріалах справи відповіді адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, відповідач по справі ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 10). Повістки про виклик в судові засідання неодноразово надсилались саме за цією адресою, однак вони не були вручені і повернулися до суду з відміткою поштового відділення, де причиною невручення зазначено повернення: за зазначеною адресою не проживає (а.с.18, 20, 22).

Крім того, відповідача про розгляд справи було повідомлено через оголошення, що відображалось на веб-сайті Шевченківського районного суду м. Чернівці, про що свідчить відповідна роздруківка (а.с.16).

Частиною 2 ст. 129 ЦПК України передбачено, що в оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в пунктах 1-7 і 9 частини першої цієї статті.

Окрім цього, щодо суті доводів представника у заяві про перегляд заочного рішення в частині про належність нерухомого майна до спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 суд враховує наступне.

Договір довічного утримання, за яким ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , укладено 18.02.2002 року , тобто пройшло 3 роки після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 . Договір довічного утримання від 18.02.2002 року виконувався ОСОБА_2 до моменту смерті відчужувача у 2005 році. Отже, це майно є особистою власністю ОСОБА_2 .

Визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок по АДРЕСА_1 не змінює правовий режим особистої власності майна, право власності на частку у цьому майні у другого з подружжя автоматично не виникає.

Суд вважає, що рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.10.2008 року про визнання права власності на нерухоме майно є підтвердженням належності майна ОСОБА_2 на праві особистої власності (а.с.38).

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто підлягають доказуванню зацікавленою особою обставини істотного збільшення вартості майна та понесення спільних трудових і грошових затрат на поліпшення цього майна.

Набуття майна за договором довічного утримання у випадку його укладення набувачем під час шлюбу теоретично допускається (постанова ВСУ від 24 травня 2017р., № 6-843цс17).

Однак у цій справі ОСОБА_2 у момент укладення і виконання договору довічного утримання з ОСОБА_1 не перебувала у шлюбі.

Відповідно до ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Доказів про те, ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 у 1999 році до часу укладення наступного шлюбу 19.04.2007 року проживав спільно представник заявника не надала.

З наведених обставин суд вважає, що відповідач не надав доказів поважності причин нез`явлення в судові засідання та доказів, що мали би істотне значення для правильного вирішення спору, відповідно суд вважає, що підстав для перегляду заочного рішення суду немає, заява має бути залишена без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Сімейного кодексу України, ст.ст. 129, 285, 286, 287, 288 ЦПК України суд, -

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

З повним текстом ухвали сторони зможуть ознайомитись 18.02.2022р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: