ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/231/22 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Бершадська Г. В., Хома М. В.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 607/13370/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Савки Володимира Ігоровича, акціонерного товариства Кредобанк про визнання недійсними договорів іпотек, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач ОСОБА_2 , уклав спірні договори іпотек без її згоди, як дружини та співвласника даного майна і заперечує повністю її право на майно, яке передане в іпотеку.

17.11.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення доказів, на обґрунтування якої зазначила, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2021 року її заяву про забезпечення доказів задоволено частково та витребувано у ТзОВ «Тернопіль Вечірній» належно завірену копію договору від 21.08.2009 року про інвестиційну діяльність (пайову участь) у реконструкції павільйону під адміністративно-торговий заклад; належно завірену копію правочину про внесення змін до договору від 21.08.2009 року про інвестиційну діяльність (пайову участь) у реконструкції павільйону під адміністративно-торговий заклад, які укладалися між ОСОБА_2 та ТзОВ «Тернопіль Вечірній»; а також належно завірені копії актів звірки розрахунків, які складались на підставі виконання умов договору від 21.08.2009 року.

Однак, у зв`язку з тим, що товариству з обмеженою відповідальністю Тернопіль Вечірній не вручено зазначену ухвалу суду та відсутністю в неї можливості отримання запитуваних судом документів від ОСОБА_2 , просила суд вжити заходів забезпечення доказів шляхом витребування у ОСОБА_2 вказаних документів, які слугували підставою для реєстрації за останнім права власності на нерухоме майно, однак не зазначені в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 11.12.2011 року, як підстава виникнення такого права.

Також, ОСОБА_1 обґрунтовувала заяву про забезпечення доказів тим, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим через розпочате Тернопільською обласною прокуратурою кримінальне провадження №0000242 за ч.4 ст. 190 КК України та давність укладення договорів, окремі з яких є виконані і їх дія закінчилася.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 наступні документи:

- належно завірену копію договору від 21.08.2009 року про інвестиційну діяльність (пайову участь) у реконструкції павільйону під адміністративно-торговий заклад, який укладався між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Вечірній»;

- належно завірену копію правочину про внесення змін до договору від 21.08.2009 року про інвестиційну діяльність (пайову участь) у реконструкції павільйону під адміністративно-торговий заклад, який укладався між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Вечірній»;

- належно завірені копії актів звірки розрахунків, підписані між товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Вечірній» та ОСОБА_2 , які складались на підставі виконання умов договору від 21.08.2009 року про інвестиційну діяльність (пайову участь) у реконструкції павільйону під адміністративно-торговий заклад, укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Вечірній».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно приписів ст.ст.116-118 ЦПК України, суд може забезпечити шляхом витребування лише докази, а не їх копії.

Забезпечення доказів можливе за двох умов, визначених у ч.1 ст.116 ЦПК України, а саме коли є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений; збирання або подання доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказує, що якщо докази зберігались у відповідача 12 років, то відсутні підстави вважати, що вони будуть втрачені саме зараз.

Вважає, що позивачем не доведено той факт, що подання відповідних доказів стане неможливим чи утрудненим.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись, на доводи викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнав, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що запитувані документи можуть бути втрачені або їх збирання, подання стане згодом неможливим чи утрудненим через розпочате Тернопільською обласною прокуратурою кримінальне провадження та давність укладення договорів, які є виконані і їх дія закінчилася.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 116 ЦПК України визначено підстави та порядок забезпечення доказів.

Відповідно до частин першої та другої цієї статті суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженям, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, які визначені судом.

Згідно ч.3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 5,6 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів, зазначається: обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Забезпечення доказів це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч.5 ст.118 ЦПК України).

Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення статті 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Процес доказування та докази, які надаються в обґрунтування позиції сторін, використовуються сторонами для того, щоб довести свою правоту в конфліктних правовідносинах і захистити чи відновити свої права. І саме, від якості та повноти, поданих доказів, залежить майбутня позиція суду у вирішенні цього конфлікту між сторонами і прийняття мотивованого рішення.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України у зіставленні з вимогами позивача, апеляційний суд вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, від 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подала позов про визнання договорів іпотек недійсними, у зв`язку з відсутністю її згоди, як дружини, на їх укладення, а також у зв`язку із запереченням відповідачем презумпції спільної сумісної власності на майно, яке передано в іпотеку.

Подаючи заяву про забезпечення доказів посилалась на те, що оскільки в свідоцтві від 11.12.2011 року про право власності на нерухоме майно, яке видане на ім`я ОСОБА_2 підставою для реєстрації за останнім права власності зазначено лише рішення виконкому Тернопільської міської ради від 08.12.2011 року №2091, хоча право власності набувалося на підставі договору про інвестиційну діяльність, змін до нього і такі документи можуть слугувати доказом спільності набутого за час шлюбу майна, яке вподальшому було передане відповідачем у іпотеку, просила витребувати у ОСОБА_2 , як сторони таких правочинів, їх копії, а також посилалась на те, що ТОВ Тернопіль Вечірній, як сторона договору, не виконує ухвали суду про витребування в товариства вищезазначених документів.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги розпочате Тернопільською обласною прокуратурою кримінальне провадження №0000242 за ч.4 ст. 190 КК України, можливість втрати доказів через давність укладення договорів, дія яких закінчилася у зв`язку з виконанням та неможливістю самостійно надати такі докази позивачем, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про необхідність витребування копій документів у ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання та порушення прав скаржника, висновків суду першої інстанції не спростовують та на правильність судового рішення не впливають.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2022 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Бершадська Г.В.