Справа № 930/2948/21
Провадження №2/930/235/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Цицак А.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Райгородської сільської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача, ОСОБА_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після її смерті залишилось спадкове майно, що належало її матері, бабусі позивачки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що складається з житлового будинку та знаходиться в АДРЕСА_1 і земельної ділянки (пай) площею 4,0958 га, яка розташована на території Ометинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області та належала померлій ОСОБА_7 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ВН №038130 від 23.04.2004 за р. № 180.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є діти: дочка - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4 . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняли, про що подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини.

Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері шляхом подачі заяви приватному нотаріусу Люлько Л.М. про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 62/202С

11.08.2021 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок належний ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 .

Проте, під час оформлення спадщини після смерті матері,позивачу стало відомо, що її матір, ОСОБА_8 , не оформила спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин позивач має право на оформлення права власності в порядку спадкування на майно покійної бабусі, ОСОБА_6 , спадщину після якої фактично прийняла ОСОБА_5 , але не встигла оформити своїх спадкових прав.

У з`язку з цим, у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявами про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало покійній бабусі, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_3 та на земельну ділянку (пай) 4,0958 га, що розташована на території Райгородської (Ометинецької) сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Однак, Постановою № 496/02-31 приватного нотаріуса Люлько Л.M. від 10.11.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , на спадкове майно, що належало її матері - ОСОБА_5 , чим порушено було права позивачки.

Відмова нотаріуса мотивована тим, що ОСОБА_5 пропустила строк для прийняття спадщини, окрім того відсутні докази фактичного прийняття матір`ю позивача спадщини після смерті її бабусі.

Позивачу було розяснено, що факт прийняття спадщини необхідно встановити в судовому порядку. Крім того, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а державний акт на землю має пошкодження нотаріус не може видати свідоцтво на спадщину.

За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даним позовом.

Бабуся позивачки ОСОБА_6 , постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 .

Єдиним спадкоємцем за законом після її смерті була її дочка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших спадкоємців немає. Заповіту немає.

Матір позивачки ОСОБА_5 , фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_6 , так як вона постійно і спільно проживала разом з нею в одному житловому будинку на момент відкриття спадщини - з березня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України свідчить про прийняття нею спадщини.

В березні 2003 року матір позивачки змушена була переїхати проживати в АДРЕСА_3 , до бабусі, яка через похилий вік та загальну слабкість вже не могла самостійно про себе дбати, та здійснювала за нею догляд до самої її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 і вела з нею спільне господарство. Всі витрати на лікування і поховання ОСОБА_6 понесла її дочка, ОСОБА_5 .

Після смерті бабусі матір позивачки вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном. Вона продовжувала доглядати та утримувати житловий будинок, належний ОСОБА_6 , обробляла присадибну земельну ділянку біля нього, сплачувала комунальні послуги. У неї на зберіганні знаходились документи на спадкове майно - Державний акт ВН №038130 від 23.04.2004 на земельну ділянку 4,0958 га.

Матір не переоформила документально спадкове майно, так як вважала, що прийняла спадщину фактично, оскільки постійно проживала з бабусею на день її смерті.

ОСОБА_1 вважає, що її матір фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_6 , так як вона постійно проживала з нею на день її смерті в одному житловому будинку та від прийняття спадщини не відмовлялася.

Встановлення цього факту для позивачки має юридичне значення, тому що надає їй можливість реалізувати мої спадкові права.

Однак позивачу не відомі причини з яких її бабусею, ОСОБА_6 , за життя не було оформлено право власності на належний їй житловий будинок та не проведено первинної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тому, у зв`язку із неможливістю оформити свої спадкові права нотаріально, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Виклад позиції відповідачів.

Відповідач Райгородська сільська рада Немирівського району Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.12.2021 року до суду не подала.

Заяви, клопотання позивача, відповідачів, третіх осіб та свідків.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Райгородської сільської ради у судове засідання не з"явився, надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача з визнанням позову. Позовні вимоги визнає та не заперечує у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 подав письмову заяву розглянути справу у його відсутність. Не заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_4 подав письмову заяву розглянути справу у його відсутність. Не заперечує щодо задоволення позову.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до ухвали судді від 21.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2022 року на 10.30 год.

В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Райгородської сільської ради , третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 враховуючи, при цьому, що відповідач заявив про повне визнання позову подавши відповідну заяву.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, немає.

Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у підготовчому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір позивача, яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2005 року (а.с.21).

Довідкою Ситковецької селищної ради № 02.23.93 від 02.02.2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 (а.с.10) Згідно довідки № 171 від 06.04.2021 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 залишилися спадкоємці за законом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зазначено, що на момент відкриття спадщини у житловому будинку була зареєстрована дочка спадкодавця позивач ОСОБА_1 (а.с.15)

Спадкоємці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилися, що підтверджується їх відповідними заявами (а.с.16,17)

Постановою № 496/02-31 приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_9 від 10.11.2021 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, а також через відсутність доказів фактичного прийняття матір`ю позивача спадщини після смерті її бабусі (а.с.24).

Факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 разом з її спадкодавцем (матір`ю) ОСОБА_6 в одному житловому будинку за однією адресою з березня 2003 року по 11.10.2005 року, тобто на час відкриття спадщини, підтверджується довідками Райгородської сільської ради, виписками з по господарської книги, показами свідків, іншими матеріалами справи та встановлено вищезазначеним судовим рішенням Немирівського районного суду від 12.02.2009 року у справі №2-0-29/2009 р. (а.с.22).

Разом з тим, згідно довідки Райгородської сільської ради №170 від 06.04.2021, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 , рахується за ОСОБА_6 (а.с.29).

Згідно виписок з Погосподарських книг по Райгородській (Ометинецькій) сільській раді по домогосподарству в АДРЕСА_3 за період 1947-1950 рр., 2001-2005 рр., головою домогосподарства, є ОСОБА_6 (а.с.30-34).

Відповідно довідки виданої 15.09.2008 року виконкомом Ометинецької сільської ради домогосподарство в АДРЕСА_3 відносилось до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 р. - день набрання чинності ЗУ «Про власність», головою колгоспного двору була ОСОБА_6 (а.с.35).

Згідно даних Технічного паспорта, житловий будинок в АДРЕСА_3 побудований у 1954 році, господарські будівлі - у 1956-1978 рр., тобто право власності спадкодавця ОСОБА_6 підтверджується також тривалим фактом її володіння цим майном (а.с.36-40).

Також за життя ОСОБА_6 володіла земельною ділянкою площею 4,0958 га на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії ВН №038130 виданого на її ім`я Немирівською державною адміністрацією 23.04.2004 року (а.с.42).

Згідно довідки КП «Немирівське БТІ» №271 від 26.04.2021 станом на 01.01.2013 року, на житловий будинок в АДРЕСА_3 , за ОСОБА_6 чи іншими особами право власності не зареєстровано (а.с.41).

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися та надали послідовні письмові пояснення щодо обставин справи, підтвердивши факт спільного проживання спадкодавця ОСОБА_5 з її матірю ОСОБА_6 .

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Установлення юридичних фактів сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За ст.1261 ПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зіспадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 392 ЦК України, особа може звертатись до суду з позовом про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Висновки суду

Матір та бабуся позивачки померли, іншого способу встановити факт сумісного проживання за адресою реєстрації бабусі іншим шляхом неможливо, встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті бабусі ОСОБА_6 , яку фактично прийняла матір заявника, в судовому засіданні факт проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 доведений в сукупності матеріалами справи та письмовими показами свідків, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 197-198, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,315, 317 ЦПК України, на підставі ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України,суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю матір`ю (спадкодавцем), ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме: з березня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , та факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок «А» загальною площею 31,3 кв.м, в тому числі житловою площею 15,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, а саме: погріб «П», погріб «ПІ», сарай «Б», сарай «б», сарай «В», огорожа «1-2», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якої фактично прийняла її дочка, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не оформила своїх спадкових прав.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,0958 га, кадастровий номер :01:001:0151, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Райгородської (Ометинецької) сільської ради Гайсинського (Немирівського) району Вінницької області, яка належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Державного акта на право власності земельну ділянку серії ВН №038130 зареєстрованого за №180 виданого Немирівською районною державною адміністрацією 23.04.2004 року, спадщину після якої фактично прийняла її дочка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не оформила своїх спадкових прав.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Немирівського районного суду, Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: О.П. Царапора