ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 681/324/21

Провадження № 22-ц/4820/31/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Філіпчук О. В.,

з участю ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року (суддя Горщар А. Г.) у справі за клопотанням ОСОБА_3 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду Нижньовартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 16 грудня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Нижньовартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 16 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 19 січня 2021 року. В обґрунтування клопотання зазначала, що рішенням суду задоволено її позов до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 рублів з послідуючою індексацією суми аліментів пропорційно росту розміру прожиткового мінімуму для відповідної соціально-демографічної групи населення, починаючи з 17 березня 2020 року і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року клопотання ОСОБА_3 задоволено. Визнано та дозволено примусове виконання на території України рішення іноземного суду, а саме рішення Нижньовартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації від 16 грудня 2020 року у цивільній справі № 2-287/2020, щодо позбавлення батьківських прав та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 руб (п`ятнадцять тисяч рублів), що за офіційним курсом Національного банку України станом на 15 червня 2021 року складає 5606 грн 40 коп. (п`ять тисяч шістсот шість гривень 40 копійок), з послідуючою індексацією суми аліментів пропорційно росту величини прожиткового мінімуму для відповідної соціально-демографічної групи населення, починаючи з 17 березня 2020 року і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. При вирішенні клопотання суд не взяв до уваги те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд 16 грудня 2020 року Нижньовартовським районним судом Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації справи про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Доказом належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи є довідка № 1589, видана суддею суду, яка не відповідає дійсності. Доручення Нижньовартовського районного суду Ханти-Мансійського округу Югри про вручення йому документів у справі № 2-287/2020 не було виконано у зв`язку з відсутністю одержувача за місцем проживання. Відповідно до вимог законодавства цивільна справа за позовом ОСОБА_3 повинна була розглядатися судом за місцем проживання відповідача. Порушення правил підсудності і неналежне його повідомлення про розгляд справи є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали.

ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлена належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені діючим законодавством підстави для відмови у задоволенні клопотання відсутні.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Клопотання ОСОБА_3 відповідає вимогам статей 465, 466 ЦПК України і статті 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94 (далі Конвенція), щодо порядку подання та оформлення.

Рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності (частина 1 статті 462 ЦПК України).

На підставі частини 1 і 2 статті 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Згідно з пунктом «а» статті 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, а саме рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах.

Відповідно до статті 55 Конвенції у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо:

а) відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення, воно не набуло законної сили або не підлягає виконанню, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набуття законної сили;

б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду;

в) у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і по тій же підставі на території Договірної Сторони, де повинно бути визнане і виконане рішення, було вже раніше винесене рішення, що вступило в законну силу, або мається визнане рішення суду третьої держави, або якщо установою цієї Договірної Сторони було раніше порушено провадження по даній справі;

г) відповідно до положень цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинно бути визнане і виконане, справа відноситься до виняткової компетенції її установи;

д) відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі договірної підсудності;

е) минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Про розгляд 16 грудня 2020 року справи Нижньовартовським районним судом Ханти-Мансійського автономного округу Югри Російської Федерації Новак С. Ф. повідомлявся у встановленому Конвенцією порядку.

Доручення суду про вручення ОСОБА_1 документів (позовна заява з доданими документами, повідомлення про день судового розгляду) у справі № 2-287/2020 виконувалося Полонським районним судом Хмельницької області у порядку, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 і 5 статті 8 Конвенції при виконанні доручення про надання правової допомоги запитувана установа застосовує законодавство своєї країни. На прохання запитуючої установи вона може застосувати і процесуальні норми запитуючої Договірної Сторони, якщо тільки вони не суперечать законодавству запитуваної Договірної Сторони.

Після виконання доручення запитувана установа повертає документи запитуючій установі, у тому випадку, якщо правова допомога не могла бути зроблена, вона одночасно повідомляє про обставини, що перешкоджають виконанню доручення, і повертає документи запитуючій установі.

Пунктом 3.1. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 за № 573/15264 (далі Інструкція), доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.

Відповідно до пункту 3.5. Інструкції суд України після надходження іноземного доручення:

3.5.1. Якщо доручення містить прохання про вручення документів, у встановленому чинним законодавством порядку запрошує особу, зазначену в дорученні, для отримання документів.

Вручає документи особі, указаній у дорученні, з урахуванням пункту 3.1 цієї Інструкції. Ідентифікація фізичної особи здійснюється на підставі паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, повноваження представника юридичної особи встановлюються на підставі установчих документів або довіреності юридичної особи, скріпленої печаткою та підписом її керівника. Засвідчення отримання документів та підпису особи, яка їх отримала, здійснюється у порядку, передбаченому відповідним міжнародним договором України. Якщо інше не передбачено міжнародним договором України, особа, яка отримала документи, ставить свій підпис на копіях документів або на підтвердженні про вручення документа. Підпис особи засвідчується підписом судді та скріплюється печаткою суду України.

Якщо документи викладені мовою, іншою, ніж передбачено відповідним міжнародним договором України, вони можуть бути вручені особі, лише якщо вона погоджується їх отримати.

У разі вручення виклику до іноземного компетентного органу та за наявності відповідного прохання з`ясовує в особи, якій вручається виклик, намір з`явитися до іноземного компетентного органу у зазначений у виклику час.

У разі неможливості виконання іноземного доручення суд України через міжрегіональне управління або його відповідний структурний підрозділ повертає доручення Мін`юсту без виконання із зазначенням причин, що перешкоджають його виконанню. Суд України також додає відповідні підтвердні документи, зокрема:

у разі невиконання у зв`язку з фактичною відсутністю особи за вказаною адресою та неможливістю встановити її місце проживання чи місцезнаходження - матеріали опитування родичів чи осіб, що проживають за даною адресою, довідку житлово-експлуатаційної організації чи виконавчого органу місцевого самоврядування, органів міграційної служби, органу внутрішніх справ чи органу державної статистики або інший документ, що може достовірно підтвердити фактичну відсутність особи;

у разі невиконання з інших причин - інші документи, що підтверджують неможливість виконання.

У разі невиконання іноземного доручення про вручення документів суд України заповнює формуляр, що надійшов разом з дорученням, або складає підтвердження про вручення документів, зазначивши також причини невиконання (пункт 3.7. Інструкції).

На виконання доручення Нижньовартовського районного суду Ханти-Мансійського округу Югри Полонський районний суд Хмельницької області запрошував ОСОБА_1 для отримання документів (позовної заяви з доданими документами, повідомлення про день судового розгляду) шість разів: 15.06.2020 надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення вручення документів у зв`язку з карантином, 06.07.2020, 30.07.2020, 18.08.2020, 03.09.2020, 22.09.2020 боржник не з`явився, надіслані йому за зареєстрованим місцем проживання судові повістки повернулися з відміткою поштового відділення «адрест відсутній». Полонський районний суд Хмельницької області повернув документи, зазначивши причину невиконання доручення. (а.с. 11-17)

Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Апеляційний суд відхиляє твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про порушення правил підсудності при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів.

Правила підсудності при розгляді справи були дотримані.

За змістом статті 20 Конвенції, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія.

Відповідно до пунктів 1 і 3 статті 32 Конвенції правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. По справах про правовідносини між батьками і дітьми компетентний суд Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті.

У зв`язку з тим, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає на території Російської Федерації, при вирішення спору застосуванню підлягало законодавство Російської Федерації, а відповідно компетентним є суд Російської Федерації, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пункту 1 статті 32 Конвенції.

Суд першої інстанції, установивши відповідність клопотання ОСОБА_3 вимогам діючого законодавства, обґрунтовано прийшов до висновку про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду Нижньовартовського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 16 грудня 2020 року.

Підстав для скасування ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта