КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/50/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

09 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 серпня 2003 року між сторонами було укладено шлюб. 11 серпня 2018 року цей шлюб було розірвано.

За час шлюбу сторонами на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 квітня 2006 року, за реєстровим № 1784, було придбано земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. З огляду на вказане, 08 червня 2006 року відповідачем було отримано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯГ № 195909.

На вказаній земельній ділянці знаходиться недобудований одноквартирний двоповерховий будинок, який було збудовано за спільні кошти.

Розірвання шлюбу та відсутність згоди щодо поділу спільного майна і стало підставою для звернення позивача із цим позовом до суду.

На підставі викладеного в позові, позивач просила суд першої інстанції поділити спільне сумісне майно подружжя між сторонами в рівних частинах та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину всього сумісно нажитого майна за час шлюбу, а саме: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0565 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, та недобудови одноквартирного двоповерхового будинку загальною площею 241,4 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також визнати за відповідачем 1/2 частину всього сумісно нажитого майна за час шлюбу, а саме: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0565 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, та недобудови одноквартирного двоповерхового будинку загальною площею 241,4 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0565 га, кадастровий номер :01:052:0196, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0565 га, кадастровий номер :01:052:0196, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивач достеменно знаючи про наявність судового рішення про стягнення боргу свідомо не залучив кредитора до участі в справі та не повідомив суд про наявність не виконаних грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк».

Позов подано за наявності невиконаного судового рішення по справі № 676/2672/15 про стягнення боргу солідарно з позивача та відповідача у даній справі на користь АТ «Універсал Банк» про що було повідомлено суд в поясненнях щодо позову.

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом 11 грудня 2019 року, тобто після винесення приватним виконавцем 26 вересня 2019 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу відносно позивача ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, метою звернення з позовом до суду є уникнення подружжя від виконання боргових зобов`язань, тобто вчинення дій спрямованих на ускладнення виконання судового рішення за рахунок іпотечного майна. Обраний позивач спосіб захисту не є ефективний та не спрямований на відновлення прав позивача, оскільки остання залишається солідарним боржником перед кредитором АТ «Універсал Банк» згідно судового рішення про стягнення боргу.

Вартість майна, яке поділене судом станом на 18 лютого 2019 року становить 863880 грн., що еквівалентно 31704,46 доларів США, згідно курсу НБУ - 27,479 за 1 долар США, в той час як розмір солідарного боргу становить 72397,85 доларів США, у відповідності до рішення суду від 12 квітня 2018 року. Отже вартості поділеного майна не достатньо в цілому для виконання судового рішення про стягнення боргу на користь кредитора, а тому поділ майна подружжя не призведе до жодного захисту прав позивача, а навпаки спричинить додаткові витрати для проведення двох оцінок спірного майна в рамках виконавчого провадження окремо відносно ОСОБА_2 , окремо відносно ОСОБА_1 .

У випадку не проведення позивачем державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку на підставі оспорюваного судового рішення, виконавець змушений буде звертатись з поданням про надання дозволу на реалізацію спірного майна та спричинить необхідність проведення двох торгів з реалізації спірної земельної Ділянки окремо на частку відносно ОСОБА_2 , окремо на частку відносно ОСОБА_1 . Проведення двох торгів з реалізації однієї земельної ділянки приведе до зменшення купівельного попиту та утруднення реалізації такого об`єкту.

Як результат, поділ майна подружжя призведе за утруднення виконання судового рішення з метою уникнення від виконання грошових зобов`язань на користь кредитора АТ «Універсал Банк».

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, АТ «Універсал Банк» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому не може бути скасовано з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.

Додатково у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що майно набуте за час шлюбу створює презумпцію прав спільної сумісної власності подружжя, а тому розпорядження, користування та володіння об`єктами спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного у відзиві, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коротя Р.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Вказаний шлюб було розірвано 11 серпня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

01 квітня 2006 року на ім`я ОСОБА_2 була придбана земельна ділянка площею 0,0565 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 01 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Апишковою З.І. за реєстровим № 1784.

На підставі вказаного договору, ОСОБА_2 08 червня 2006 року було отримано державний акт серії ЯГ № 195909 на право власності на земельну ділянку площею 0,0565 га, кадастровий номер :01:052:0196, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

08 травня 2008 року відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської РДА Київської області Белінському С.В. було погоджено проект житлового будинку на 3 кімнати, з житловою площею 47,4 кв.м, загальною площею 241,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 8/33-29 від 28 серпня 2008 року було надано ОСОБА_2 дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за індивідуальним проектом на 3 кімнати, з житловою площею 47,4 кв.м, загальною площею 241,4 кв.м на згаданій земельній ділянці.

Доказів того, що відповідно до вказаного проекту, на спірній земельній ділянці, під час шлюбу сторони побудували житловий будинок, а також доказів, що підтверджують ступінь його готовності, відповідність погодженому проекту, суду надано не було.

30 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0565 га, цільовим використанням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Вказаний договір іпотеки був посвідчений 30 липня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3193.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що презумпція спільності майна подружжя не була спростована належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами, а тому спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю сторін, відповідно перебування спірної земельної ділянки в іпотеці в банку не перешкоджає її поділу між сторонами, так як її поділ не порушує прав іпотекодержателя в силу вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки них осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 320/915/19 міститься висновок про те, що за змістом статті 392 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 2- 4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010 передбачено, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, провадження № 61-41547сво18.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків заявника, та лише після встановлення таких обставин переглянути справу за його апеляційною скаргою, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Отже, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції слід встановити наявність у особи, яка подала апеляційну скаргу, права на оскарження судового рішення та перевірити, чи вирішив суд першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Вирішення такого питання є першочерговим завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що судовим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті судового рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що судовим рішенням суду першої інстанції не вирішено питання про права та інтереси особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 127/4368/18 (провадження № 61-1258св19), від 4 листопада 2020 року у справі № 215/6648/15-ц (провадження № 61-2519св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 318/3230/13-ц (провадження № 61-15711св19), від 3 березня 2021 року у справі № 333/537/13-ц (провадження № 61-17767св19) та від 7 квітня 2021 року у справі № 202/2158/16-ц (провадження № 61-22913св19).

Вирішуючи питання про те, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків заявника, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Універсал Банк» зверталось до суду першої інстанції з клопотанням про залучення його як третю особу у даній справі, однак судом першої інстанції залишилось не вирішеним питання про залучення банку третьою особою до участі у розгляді даної справи.

Згідно з протоколом судового засідання від 12 березня 2020 року судом першої інстанції не було оголошено ухвалу про залучення АТ «Універсал Банк» третьою особою, що дає підстави вважати, що клопотання банку залишилось не розглянутим, а тому суд апеляційної інстанції розцінює апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» як скаргу, що подана особою, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції не встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду справи було вирішено питання про права банку, з урахуванням наступного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, судом було вірно встановлено наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя земельної ділянки, що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0565 га, цільовим використанням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та на якій побудовано будинок. Як і встановлено ту обставину, що ОСОБА_2 вказану земельну ділянку було передано в іпотеку банку.

Разом з тим, поділ майна подружжя жодним чином не свідчить про порушення прав банку на звернення стягнення на майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є солідарними боржниками перед банком, оскільки таке майно залишається у їхній власності та на вказане майно в порядку визначеному чинним законодавством може бути звернуто стягнення під час примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Універсал Банк».

Наявність судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка виступала поручителем перед АТ «Універсал Банк» (постанова Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року, справа № 676/2672/15) жодним чином не підтверджує доводи апеляційної скарги щодо порушеного права банку при поділі спільного майна подружжя.

Таким чином, АТ «Універсал Банк» в апеляційній скарзі не довів жодними належними та допустимими доказами ту, обставину, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про його права та інтереси.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не стосується безпосередньо прав та обов`язків АТ «Універсал Банк», отже апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ч.3 ст. 362 України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 11 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: