Єдиний унікальний номер 233/1775/21
Номер провадження 22-ц/804/137/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2022 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участі зацікавленої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» про зняття обмежень з нерухомого майна, в якій подано апеляційну скаргу Міністерством юстиції України, через представника ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року та додаткове рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 листопада 2021 року (головуючий у суді першої інстанції Черков В.Г.),

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав в суд позов до Міністерства юстиції України в якому виклав вимогу про усунення перешкод в користуванні належним йому на праві власності нерухомим майном по АДРЕСА_1 , внісши зміни до запису про обтяження № 908488. В обґрунтування позову заявник посилався на те, що відсутні правові підстави для такого обтяження, оскільки він повністю виконав зобов`язання за кредитним договором і договором іпотеки та позичальник (іпотекодержатель) в письмовій заяві від 15 листопада 2018року підтвердив що не має жодних претензій до заявника. Запис про обтяження № 908488 нерухомого майна по АДРЕСА_1 , на думку ОСОБА_1 , стався через помилку реєстратора, котрий взяв відомості щодо майна, яке також знаходиться за вказаною адресою співвласником якого був ОСОБА_3 , яке не має стосунку до заявника.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року позов задоволено та зобов`язано Міністерство Юстиції України усунути перешкоди щодо розпорядження приватною власністю ОСОБА_1 шляхом анулювання помилково здійсненого запису про іпотеку № 908488.

На думку суду позивачем в судовому засіданні підтверджені обставини щодо належності ОСОБА_1 на праві власності нежитлового приміщення на другому поверсі будинку літера А-6 по АДРЕСА_1 , яке знаходилося в іпотеці ЗАТ «Донгорбанку» (ПУМБ); та позивач як іпотекодавець виконав взяті на себе за договором іпотеки зобов`язання, так як іпотекодержатель до іпотекодателя немає жодних претензій та були відсутні правові підстави для обмеження за Договором іпотеки № 4089 від 20 грудня 2007року укладеним між ОСОБА_3 та іпотекодержателем ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг».

Додатковим рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року стягнуто з Міністерства Юстиції України судовий збір у дохід держави у розмірі 908,00грн.

З судовими рішеннями не погодилось Міністерство Юстиції України, представник якого вимагав скасувати рішення та додаткове рішення суду і відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позовна заява пред`явлена до неналежного відповідача, котрий не перебуває у жодних стосунках із позивачем при цьому не врахував Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015року № 834-VІІІ за яким органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, не пізніше 30 квітня 2016року, після чого фактично не можуть виконати рішення суду.

Інший довід апеляційної скарги зводився до того, що судом не повно з`ясовані обставини у справі, зокрема щодо самого об`єкту нерухомості з приводу обтяження якого виник спір, інформаційні довідки з відповідних Державних реєстрів містять суперечливу інформацію про об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 щодо його загальної площі та судом не надано правової оцінки договору іпотеки і обставинам щодо припинення іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення без змін оскільки воно ухвалено з дотриманням норм діючого законодавства.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішень, які оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення представника позивача та представника відповідача, за відсутності позивача ОСОБА_1 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Нежитлове приміщення крамниця загальною площею 73,1м2 на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2008 року 144 /інформація з Державних реєстрів станом на 21 грудня 2018року реєстраційний номер майна 21651710 а.с.62/.

01 квітня 2008року ОСОБА_1 передав нежитлове приміщення крамницю загальною площею 73,1м2 на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 , власником якого він був, в іпотеку, згідно договору іпотеки № 73/08И укладеного із Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 2821 /а.с.10-12/.

В єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за заявою ЗАТ «Донгорбанк» 01 квітня 2008року здійснено запис про обтяження нежитлового приміщення крамниці загальною площею 73,1м2 на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , на підставі договору іпотеки від 01 квітня 2008року номер в реєстрі правочинів 2821, реєстраційний номер обтяження 6921118 /а.с.63/.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21 грудня 2018року містить відомості про те, що 06 червня 2013року запис про обтяження нежитлового приміщення крамниці загальною площею 73,1м2 на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , на підставі договору іпотеки від 01 квітня 2008року номер в реєстрі правочинів 2821, реєстраційний номер обтяження 6921118 перенесено до Державного реєстру іпотек, номер запису про обтяження 1207687 /а.с.63-64/.

15 листопада 2018року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (ЗАТ «Донгорбанк») надало інформацію про те, що ОСОБА_1 виконав зобов`язання за кредитним договором № 73/08И від 01 квітня 2008 року і Банк не має до нього ніяких претензій /а.с.47/.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25 листопада 2020 року за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого 13 травня 2013року державним реєстратором ОСОБА_4 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 , загальною площею 85,4м2 /а.с.13/.

З Свідоцтва про право власності від 27 травня 2013року вбачається, що площа нежитлового приміщення крамниці загальною площею 73,1м2 на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , збільшилася до 85,4м2 та згідно Свідоцтва приміщення знаходиться саме в приватній власності позивача /а.с.149/.

Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки за номером запису 908454, дата та час державної реєстрації 01 квітня 2008 року, договір іпотеки: 2821, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2217128 від 13 травня 2013 року; вид обтяження заборона на нерухоме майно; особа ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 6921118 /а.с.14/.

Та щодо даного майна - нежитлового приміщення на другому поверсі житлового будинку літ. А-6 по АДРЕСА_1 , загальною площею 85,4м2 відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки за номером запису 908488, здійснено наступну реєстрацію іпотеки: дата та час державної реєстрації 20 грудня 2007 року, договір іпотеки: 4089, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2217128 від 13 травня 2013 року; строк виконання основного зобов`язання 19 грудня 2017 року, розмір основного зобов`язання 165 000,00доларів США; іпотекодавець - ОСОБА_3 та іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг»; реєстраційний номер іпотеки 6276485 /а.с.14/.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про те, що заборона на відчуження майна, яке належить позивачу внесена помилково, оскільки запис про обтяження за № 2217128 було здійснено 13 травня 2013року на підставі Договору іпотеки № 4089 від 20 грудня 2007року укладеного між ОСОБА_3 та іпотекодержателем ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», а не як вид обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 за договором іпотеки від 01 квітня 2008року номер в реєстрі правочинів 2821, реєстраційний номер обтяження 6921118.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з`ясував обставини у справі та дотримався норм матеріального та процесуального права.

Частина перша та четверта статті 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України - ЦК України.

За змістом частини першої, другої статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В даній справі, боржник посилається на те, що на теперішній час відсутні правові підстави для обтяження майна належного йому на праві приватної власності, у зв`язку з чим, він не має можливості вільно реалізовувати право власності.

Підстави для скасування рішення суду ОСОБА_1 пов`язував із тим, що в запису про обтяження обґрунтування зводиться до наявності зобов`язання терміном до 19 грудня 2017 року, розмір якого 165 000,00доларів США, однак іпотекодавець - ОСОБА_3 та іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг», які не мають жодного стосунку до позивача та тих зобов`язань на підставі яких обтяжувались його права.

У відповідності до положень частини 1 статті 12, частини 1 та 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень; причому докази подаються сторонами.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з фактичних обставин справи, посилання представника відповідача на існування інших підстав не можуть ґрунтуватись виключно на припущеннях.

Заявник апеляційної скарги жодних доказів в спростування висновків суду першої інстанції не надав, останній повною мірою міг реалізувати свої права в суді апеляційної інстанції однак не навів відомостей про існування інших підстав для запису про обтяження спірного майна позивача.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Також не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для іншого висновку доводи представника відповідача щодо укладення ОСОБА_1 іншого договору іпотеки.

Наведені обставини не являються належним підтвердженням того, що Договір іпотеки не припинений з огляду на його виконання, оскільки рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів.

Також чинне законодавство не містить правових підстав для відмови в позові з огляду на те, що позивач навіть довівши порушення свого права позбавлений можливості захистити його в суді.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Отже з мотивів правового захисту прав позивача як власника майна суд першої інстанції обґрунтовано вважав що не має практичної доступної для нього можливості виправити встановлені в даній справі порушення в інший спосіб ніж зобов`язання саме Міністерства Юстиції України усунути перешкоди щодо розпорядження приватною власністю ОСОБА_1 шляхом анулювання помилково здійсненого запису про іпотеку № 908488.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року та додаткове рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2022 року.

Судді: