Справа № 638/1483/21
Провадження № 2/638/1474/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання позивача представника позивача представника відповідача- Поволяєвої О.В., - Варданян К.С., - ОСОБА_1 , - Коротенка О.І. , - Мельничук О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Коротенка Олега Івановича до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про зняття арешту з майна, в якому просив суд, з урахуванням остаточних уточнень, зняти арешт з нерухомого майна, накладений постановою старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2739290.

Позов мотивовано тим, що 21.12.2005 року старшим слідчим прокуратури Харківської області Куніциним А.Ю. у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , який є рідним братом позивача, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира НОМЕР_4 ), про що ухвалено відповідну постанову про накладення арешту.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2012 року ОСОБА_4 засуджено до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Після набрання вироком суду законної сили прокуратурою Харківської області не було направлено до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ щодо конфіскації майна ОСОБА_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

01.06.2020 року заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Кравцовим В.І. подано до Харківського апеляційного суду заяву про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави всього належного йому майна.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.08.2020 року заяву заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Кравцова В.І. про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2012 року залишено без задоволення.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зважаючи на що позивач звернувся до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом на частку квартири НОМЕР_4 , що належала за життя ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімаковою О.Г. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 у зв`язку з зареєстрованим обтяженням 2739290, накладений на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року про арешт майна.

14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Харківської області з заявою про скасування арешту майна.

Прокуратурою Харківської області відмовлено у скасуванні арешту майна в добровільному порядку, роз`яснено право звернутися до суду.

Накладений арешт на майно померлого ОСОБА_4 станом на час звернення до суду з позовом є безпідставним та неправомірним. Накладений арешт на майно позбавляє позивача можливості реалізувати право спадкоємця на прийняття спадщини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Представником Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України подано до суду заявою про закриття провадження у справі в частині вимог, пред`явлених до управління, зважаючи на те, що управління не є належним відповідачем у справі, воно не порушувало права позивача та предмет спору та позовні вимоги до управління відсутні.

Представником Харківської обласною прокуратури подано відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував. Відзив на позов обґрунтовано тим, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено з метою забезпечення конфіскації майна на користь держави, вирок суду апеляційної інстанції, яким передбачено конфіскацію майна, набрав законної сили, зважаючи на що законні підстави для скасування раніше накладеного арешту майна відсутні.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача - Харківської обласної прокуратури проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позов.

Представник відповідача - Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на зазначене нижче.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

21.12.2005 року старшим слідчим прокуратури Харківської області Куніциним А.Ю. у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи відносно ОСОБА_4 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира НОМЕР_4 ), про що ухвалено відповідну постанову про накладення арешту.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2012 року ОСОБА_4 засуджено до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Після набрання вироком суду законної сили прокуратурою Харківської області не було направлено до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ щодо конфіскації майна ОСОБА_4 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис 2995.

01.06.2020 року заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Кравцовим В.І. подано до Харківського апеляційного суду заяву про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави всього належного йому майна.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.08.2020 року, яка набрала законної сили, заяву заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Кравцова В.І. про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2012 року залишено без задоволення.

Позивач є рідним братом померлого ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, зважаючи на що позивач звернувся до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом на частку квартири НОМЕР_4 , що належала за життя ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімаковою О.Г. від 17.04.2020 року № 708/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 у зв`язку з зареєстрованим обтяженням 2739290, накладений на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року про арешт майна.

Також постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімаковою О.Г. від 17.04.2020 року № 708/02-31 встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.03.1998 року комісією з приватизації житлового фонду ДП «ХЗЕА» за реєстрованим № 878, належала за життя ј частка квартири НОМЕР_4 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1998 року, реєстраційний № НОМЕР_2 , квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованих станом на 24.12.2021 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 10702.

14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Харківської області з заявою про самостійне вжиття заходів щодо скасування зареєстрованого обтяження № 2739290, вчиненого на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року про арешт майна, що належить ОСОБА_4 .

Станом на час розгляду справи в суді прокуратурою Харківської області дії щодо скасування арешту майна в добровільному порядку здійснено не було.

З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованих станом на 24.12.2021 року вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року накладено обтяження 2739290, тип обтяження - арешт нерухомого майна.

Під час розгляду справи позивач зазначив, що накладення арешту на майно позбавляє його права прийняти спадщину, що відкрилася після смерті брата, та порушує його можливості повноправно здійснювати права власника, на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись майном, яке відповідно до даних, зазначених в реєстрі прав власності на нерухоме майно перебуває у приватній спільній сумісній власності з померлим.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно із ст.ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом спадкоємцю, який прийняв спадщину. Загальний строк на прийняття спадщини встановлений у відповідності до вимог ст.1270 ЦК України в 6 місяців і починається з дня відкриття спадщини. По закінченню цього строку у спадкоємця виникає право на отримання свідоцтва про право на спадщину.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину, на підставі 208 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець, який не подав у встановлений термін заяву про прийняття спадщини, але фактично вступив в управління спадковим майном на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини, має право на основі ч.3 ст.1268 ЦК України подати заяву про прийняття спадщини після спливу зазначеного строку, і отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи вказана вище квартира НОМЕР_4 належать позивачу на праві спільної сумісної власності та підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло та витягом з реєстру.

Зареєстрованим 26.12.2005 року обтяженням (реєстраційний номер обтяження 2739290) - арештом нерухомого майна, яке станом на час розгляду справи належить на праві спільної сумісної власності позивачу та іншим особам, в тому числі й померлому ОСОБА_4 , порушується право позивача на отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири НОМЕР_4 , що за життя належала ОСОБА_4 , крім того, зважаючи, що вказана квартира також належить позивачу на праві спільної сумісної власності, даним обтяженням порушується право останнього на власний розсуд володіти, користуватися та вільно й безперешкодно розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Непорушність права власності регулюється ст. 321 ЦК України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 2, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна.

У відповідності до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII арешт на майно боржника може бути знятий у тому числі і за рішенням суду. При цьому, вказаною правовою нормою не обмежується коло підстав (обставин), за яких власник нерухомого майна може звернутись до суду з позовом про зняття арешту.

З досліджених судом фактичних обставин справи встановлено, що позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно (частку). Крім того, арешт нерухомого майна було здійснено на підставі постанови слідчого Прокуратури Харківської області у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , за результатом якої вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Виконавчий документ щодо конфіскації майна ОСОБА_4 не було направлено до відповідного відділу державної виконавчої служби, та ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.08.2020 року відмовлено представнику Харківської місцевої прокуратури у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання за вказаним вироком. Зважаючи на зазначене, будь-які правові підстави для продовження обтяження № 2739290 відсутні.

Факт відмови судом апеляційної інстанції в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання за вказаним вироком суду та існування обтяження, призводить до порушення справедливого балансу між суспільними інтересами та правами позивача на повагу до його права як спадкоємця на прийняття спадщини та права власності, закріпленої у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини, оскільки тривалий арешт майна заважає позивачу в повному обсязі здійснювати права власника та спадкоємця.

За змістом ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для скасування реєстрації обтяження є, в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

У відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України, а також виходячи із положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» власник арештованого майна вільний на власний розсуд обирати спосіб захисту свого майнового права, у тому числі і шляхом зняття арешту з майна.

Враховуючи, що позивач не має статус боржника, виконавче провадження з виконання вироку не відкрито, позивач є співвласником нерухомого майна, дані щодо оскарження права власності відсутні, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту нерухомого майна, накладеного постановою старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2739290.

Щодо доводів представника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, стосовно того, що управління не є належним відповідачем у справі, оскільки його діями не були порушені права позивача, то суд вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Зважаючи на зазначене, пред`явлений в тому числі і до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України позов про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю., ухваленої у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , є обґрунтованим, наведені в ньому підстави є доведеним належними та допустимими доказами, зважаючи на що він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 - адвоката Коротенка Олега Івановича до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна, накладений постановою старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2739290.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про обтяження: тип обтяження - арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження - квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2739290, зареєстровано 26 грудня 2005 року реєстратором - Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), підстава обтяження - постанова старшого слідчого прокуратури Харківської області Куніцина А.Ю. від 21 грудня 2005 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя О.В. Поволяєва