ЄУН № 336/9829/21
пр. № 2/336/1718/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., при секретарі Брагіної І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, вказавши, що 13.02.2020р. року між сторонами був укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 450,00 доларів США (п.1.1 та п.2.1. договору позики). Кінцевий строк повернення коштів - 13.05.2020 року (включно) в готівковій формі у валюті (п.4.1 договору).

Обов`язку з повернення позики відповідач не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 1 450,00 доларів США, 3 % річних - 66дол.60 центів та судовий збір в сумі 908,00 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.01.2022 року від відповідача на адресу суду надійшла заява відповідно до якої останній позов визнає в повному обсязі, просить провести судове засідання без його участі.

В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до копії розписки, складеної 13.02.2020 року, ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 450,00 доларів США. Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти позикодавцю на умовах та в порядку, встановлених договором (п.1.1 та п. 2.1 договору).

Позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцеві готівкою в строк до 13 травня 2020 року (включно) в готівковій формі у валюті, у якій позика була надана (п.4.1. договору).

У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25% річних від простроченої суми за кожен день такого прострочення (п.5.1. договору).

Датою надання позики вважається дата фактичного отримання грошових коштів (п.3.2 договору).

Факт одержання грошових коштів підтверджується розпискою (додаток 1), власноручно підписаною позичальником в момент передачі йому суми позики (п.3.3 договору).

Згідно з копією розписки від 12.02.2020 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1450 доларів США, які зобов`язався повернути до 13.05.2020 року.

07.10.2020 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу, зазначивши, що у випадку не повернення йому грошових коштів останній змушений буде звернутися до суду (а.с. 8).

Вказана вимога позичальником була отримана особисто, що підтверджується копіє повідомлення (а.с. 10).

01.11.2021 року позивач на адресу відповідача направив претензію, відповідно до якої в разі не сплати протягом 5 днів з моменту отримання даної претензії боргу в сумі 1 450,00 доларів США позивач звернеться до суду за захистом своїх порушених прав (а.с.11).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Суд, ухвалюючи рішення, виходить з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем та відповідачем у відповідності із процесуальним законом, і керується принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Виходячи з вищезазначеного, суд вбачає підстави для стягнення позики у сумі 1 450,00 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) доларів США.

Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На день подання позовної заяви період прострочення відповідача становить з 14.05.2020 р. (дата дня наступного за днем строку повернення боргу) по 22.11.2021р. (дата подання позову поштою до суду). Кількість прострочених днів - 558. Розрахунок 3% річних: 1450,00х558/365=66,50 доларів.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Письмова заява про визнання позову відповідачем подана особисто через канцелярію суду, що підтверджено випискою з системи діловодства суду, тож у суду немає підстав сумніватись у добровільності позиції відповідача.

Враховуючи визнання відповідачем позову та доведеність пред`явлених вимог дослідженими доказами, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсягу.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики: суму основного боргу - 1 450,00 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) доларів США та 3% річних - 66,50 (шістдесят шість доларів 50 центів) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Інформація про учасників справи:

1)Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

2)Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.А Савеленко

11.01.22