Справа № 128/3372/20
Провадження № 22-ц/801/104/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокуСправа № 128/3372/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 14840,60 гривень,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького ра-йонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року, ухвалене у примі-щенні суду у місті Вінниця за головування судді Ганкіної І. А.,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «При-ватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у Вінницький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборго-ваності у розмірі 14840,60 гривень. Позовні вимоги мотивовані наступними об-ставинами. 22 грудня 2015 року ОСОБА_1 , звернувшись до АТ КБ «При-ватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н, під-твердивши свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та пра-вилами надання банківських послуг, Тарифами, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання бан-ківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка ознайом-лена з діючими на момент підписання анкети-заяви Умовами та правилами на-дання банківських послуг, що також підтверджується її підписом в анкеті-заяві, де містяться відповідні запевнення позичальниці щодо ознайомлення, надання їй документів у письмовому вигляді. При укладенні договору сторони керува-лися частиною першою статті 634 ЦК України, згідно з якою укладений право-чин є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у фор-мулярах або інших стандартних формах. Такий договір укладається лише шля-хом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стан-дартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг і Та-рифи, викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслу-говується Кукель Г. С.

Відповідно до виявленого бажання відповідачці був відкритий кредитний рахунок, встановлений початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, до-даній до позовної заяви. Для користування кредитним картковим рахунком від-повідачка отримала кредитну картку ( номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначені у довідці про їх отримання, що додана до позовної заяви ). Розмір кредитного ліміту був встановлений у 10000,00 гривень, з грудня 2019 року кредитний ліміт банком зменшений. Щодо встановлення та зміни кредит-ного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких ОСОБА_1 при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власниця картрахунку зобов`язана слідкувати за витратами коштів у ме-жах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. Пунктом 1.1.3. 2.4 договору передбачена можливість зміни тарифів, інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у креди-тора з інформування позичальниці щодо внесених змін шляхом надання випис-ки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пункті 1.1.3.1.9 договору, у позичальниці - з отримання виписки про стан, здійснені операції по карткових рахунках ( пункт 1.1.2.1.5 договору ). Неотримання або несвоєчасне отримання відповідачкою виписок про стан рахунків не звільняє її як боржницю від вико-нання зобов`язань за укладеним та дійсним правочином. У разі незгоди зі змі-нами Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів позичальниця має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови пункту 2.1.1.5.4 договору.

Відповідачка зобов`язалася повернути позивачу витрачену частину кредит-ного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно пункту 2.1.1.12.3, відпо-відно до пункту 2.1.1.5.5 погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати ко-місії на умовах, передбачених цим договором, слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно пункту 2.1.1.5.7.

У разі порушення строків платежів відповідно до умов договору відпові-дачка сплачує відсотки у визначеному Тарифами розмірі. У редакції Умов та правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно підпункту 2.1.1.2.12, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідачка зобов-язалася сплатити банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого у строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України встановлені за домовленістю сторін у розмірі: 86,4% для картки «Універсальна», 84,0 % - «Універсальна голд».

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, відповідачці надана можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах у межах встановленого кредитного ліміту. Однак ОСОБА_1 , зобов`язавшись здійснювати погашення кредиту та процен-тів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, розрахованому у процентному співвідношенні від його загальної заборгованості, своєчасно не надавала позикодавцеві кошти для пога-шення заборгованості за кредитом, порушуючи свої боргові зобов`язання, пе-редбачені умовами договору, що відображено у розрахунку заборгованості за чинним, дійсним правочином. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів бан-ку. Станом на 26 жовтня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з неї, у розмірі 14840,60 гривень, з яких: 13410,13 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1430,47 гривень - за-боргованість за простроченими відсотками.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 договору він діє протягом п`яти років з мо-менту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінфор-мує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, непогашенням у повному обсязі заборгованості перед банком, ухиленням її на даний час від повернення банку коштів, останній змушений звернутися до суду з даним позо-вом, просив суд стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кре-дитним договором від 22 грудня 2015 року № б/н у розмірі 14840,60 гривень та судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнута заборгованість за простроченим тілом кредиту за кре-дитним договором про надання банківських послуг від 22 грудня 2015 року № б/н у розмірі 13410,13 гривень, а також 2270,00 гривень судового збору.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року виправлена описка, допущена у рішенні суду від 27 жовтня 2021 ро-ку, третій абзац резолютивної частини рішення викладений наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ( 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_2 ( для погашення заборго-ваності та судових витрат ), МФО № 305299 ), судовий збір в розмірі 2102,00 грн.». Зазначено, що дана ухвала є невід`ємною частиною рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року по справі № 128/3372/20.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 27 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про від-мову у задоволенні позову про стягнення з неї на користь банку 13410,13 гри-вень заборгованості по тілу кредита, перерозподілити судові витрати на її ко-ристь. Скаржниця вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; за невідповідності висновків, викладе-них у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції, на думку скаржниці, при вирішенні пору не дав належної оцінки доказам, що спростовують вимоги банку, тій обставині, що банк безпід-ставно сплачені нею кошти направляв на погашення процентів, сплата яких ви-значена не була. Виклавши у скарзі норми статей 207, 626, 628, 638, 526, 1054 ЦК України, скаржниця заперечує ознайомлення з Умовами та правилами на-дання банківських послуг, погодження розміру і порядку нарахування процен-тів, тому усі внесені нею кошти, за її позицією, повинні бути зараховані лише на погашення тіла кредита. Скаржниця вказує, що у виписці по рахунку бан-ківська операція «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» від-сутня у розрахунку заборгованості. Зазначаючи про витрату запозичених кош-тів у сумі 38261,30 гривні, а внесення на картковий рахунок 39732,74 гривень, ОСОБА_1 вважає, що узагалі не має заборгованості перед банком.

Визначеним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 04 січня 2022 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «Приват-Банк» не скористалося.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мі-німуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній дока-зами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судово-го рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідачки задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та пере-віряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово-дів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що ОСОБА_1 22 грудня 2015 року підписала заяву б/н, згідно з якою їй була відкрита кредитна лінія у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 10000,00 гривень, який в подальшому змінювався на підставі умов укладеного правочину ( пункти 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 ). Згідно з наданим суду позивачем розрахунком станом на 26 жовтня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 14840,60 гривень, яка складається з наступного: 13 410,13 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1430,47 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

Суд першої інстанції підкреслив, що у відповідності до норм статті 13 ЦПК України справи розглядаються не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі дока-зів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предме-та доказування, суд не бере докази, що одержані з порушенням порядку, вста-новленого законом. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які во-на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті третьому частини першої статті 3 ЦК України.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України визначено, що право-чин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст за-фіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими об-мінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій фор-мі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

У цій цивільній справі необхідно підкреслити, що правовідносини, які склалися та мають місце між сторонами у справі, регулюються, крім зазна-чених, статтями 526, 610 ЦК України, якими передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, порушенням зобов`язання є його невиконання або вико-нання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне вико-нання ).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послу-ги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови пуб-лічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

З посиланням на частину першу статті 634 ЦК України суд вказав, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процен-тів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку Укра-їни. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються що-місяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України пози-чальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, та-кого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним дого-вором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується на-дати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, вста-новлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та спла-тити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредит-ним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки ( фіксована або зміню-вана ) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частково задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції з посиланням на приписи Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», обгрунтування банком своїх позовних вимог Витягами з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універ-сальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які є невід`ємними частинами договору, у яких визна-чені: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки позичальника і банку, відповідальність сторін та інші умови, зау-важив, що до матеріалів справи позивачем не надано доказу про належне озна-йомлення боржниці з указаними витягами та правилами на момент отримання кредитних коштів. Крім того, роздруківка із сайту позивача не сприйнята судом як належний доказ, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій саме банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. З посиланням на правові висновки, викла-дені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), суд вказав, що в даному випадку неможливо засто-сувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Укра-їни за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого до-говору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, в період дії спірних правовідносин неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяги з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна ( типова ) форма, встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору. Суд дійшов висновку, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» не дотримав вимог Закону України «Про захист прав споживачів», які стосуються спірних питань у цій справі.

Разом з тим суд наголосив, що фактично отримані та використані пози-чальницею кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. У відповідності до вимог частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк ( термін ) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів ( тіла кредиту ), що у цій справі становить 13410,13 гривень заборгованої суми простроченого тіла кредиту. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, вони є об`єктив-ними, такими, що узгоджуються з нормами чинного законодавства, статей 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, право-вими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Суд дійшов правильного вис-новку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір прострочених відсотків за користування кредитом, через що у задоволенні позову у цій частині обгрунтовано відмовив. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд зазначив, що наявною у справі випискою за договором підтверджується фактичне корис-тування відповідачкою кредитними коштами, починаючи з грудня 2015 року, чого вона власне не заперечує.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, викла-деними в оскаржуваному рішенні, визнає їх правильними, такими, що не супе-речать фактичним обставинам справи внаслідок повного, безпосереднього до-слідження усіх наявних у матеріалах справи доказів, тому рішення підлягає залишенню без змін. Належить визнати законність та обґрунтованість оскаржу-ваного рішення, яке є законним, обґрунтованим та об`єктивним.

Як наслідок, належить погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 1430,47 гривень відсотків за користування кредитними кош-тами необхідно відмовити. Щодо заборгованості за простроченим тілом креди-ту, то, як слідує із розрахунку, прострочене тіло кредиту становить 13410,13 гривень. Як зазначалося, рішення суду у частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту є законним, обгрунтованим, об`єктивним та спра-ведливим.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, боржниця вказує, що сума внесених нею коштів у розмірі 39732,74 гривень загалом перевищує суму фак-тично отриманих у кредит коштів в сумі 38261,30 гривні та при цьому за про-стим арифметичним розрахунком стверджує, що сума заборгованості за про-строченим тілом кредиту становить 0.00 гривень.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони є суб`єктив-ними, безпідставними, такими, що не відповідають дійсним, фактичним обста-винам справи, оскільки суперечать реальному змісту операцій по рахунку, від-ображених у виписці по картці/рахунку боржниці, не відповідають первинному документу - виписці по рахунку, є надуманими, безпідставними.

Між сторонами виник та має місце спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зо-бов`язань позичальницею.

Апеляційний суд вважає доцільним підкреслити, що, підписуючи 22 гру-дня 2015 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання бан-ківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 погодилася і зазначеними у цій ан-кеті-заяві фактами про те, що ця заява разом з Умовами та правилами, Тари-фами, правилами користування, основними умовами обслуговування і креди-тування, мають наслідком певні відносини між банком і нею. ОСОБА_1 добровільно підписала заяву-анкету, де зазначено, що вона ознайомилася з по-рядком надання банківських послуг, згідна з викладеними у документах умо-вами. Відповідачка зобов`язалася виконувати Умови і правила надання бан-ківських послуг ПриватБанком, регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту, зазначила ОСОБА_1 , їй роз`яснені і зрозумілі. При цьому убачається доцільним підкреслити, що позичальниця за даними оформ-леної і підписаної нею анкети-заяви є людиною з вищою освітою, працевлаш-тованою, вона регулярно та активно користувалася кредитними коштами.

Судом першої інстанції з урахуванням виправленої ухвалою від 28 жовтня 2021 року описки правильно розподілені судові витрати у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог з огляду на часткове задоволення позову.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За резуль-татами перегляду справи в порядку апеляційного провадження, ураховуючи необхідність залишення апеляційної скарги відповідачки без задоволення суд-ові витрати ОСОБА_1 по сплаті у дохід держави судового збору у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду підлягають залишенню за нею.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 141, 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 14840,60 гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. В. Оніщук