провадження № 2/752/4931/22
УХВАЛА

24.01.2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що, останній, слід визнати неподаним та повернути позивачу за наступних підстав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, було відмовлено. Позовну заяву було залишено без руху. Надано позивачу десятиденний строк з дня отримання позивачем даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. Роз`яснено, що вказані в ухвалі недоліки необхідно виправити шляхом подання суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Копію зазначеної ухвали судді було направлено стороні позивача для належного виконання.

В листопаді 2021 року до суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді від 04.10.2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.12.2021 року, було повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року.

10.01.2022 року справа надійшла до канцелярії суду.

Станом на 24.01.2022 року недоліки, викладені в ухвалі судді від 04.10.2021 року, усунуто не було в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко