Справа №: 343/1920/21
Провадження №: 2/0343/101/22
У Х В А Л А

14 лютого 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi з повідомленням сторін в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/1920/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Долина" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком,

за участю: представника позивача - адвоката Кориневич І.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

4 жовтня 2020 року ТзОВ "Нова Долина" звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком за період з 01.07.2019 по 30.09.2021 у загальній сумі 3414,83 грн, у тому числі 3047,45 грн основного боргу, 5 % річних у сумі 161,69 грн та інфляційні втрати у розмірі 205,69 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн і понесені витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі, яку постановлено розглядати суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, і документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву та доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Роз`яснено відповідачу про його право пред`явити зустрічний позов у строк, встановлений судом для подання відзиву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь на відзив, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвалу суду від 07 жовтня 2021 року разом з позовною заявою та додатками до неї ОСОБА_1 отримав 15 жовтня 2021 року, про що свідчить розписка (а.с. 38).

Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року за клопотанням відповідача здійснено перехід у цивільній справі № 343/1920/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Долина" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і з проведенням судового засідання за їх участю.

Копію даної ухвали відповідач отримав 01.12.2021 (а.с. 46).

14 лютого 2022 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подав відзив на позов.

У судовому засіданні представник позивача заперечила проти долучення даного відзиву до матерілаів справи, оскільки відповідач порушив строк для його подання і не клопоче про його поновлення.

Відповідач у судовому засіданні вказав, що строк подання відзиву на позов ним не пропущено, поданий він тільки тепер, на що є у нього поважні причини, однак такі не мають вагомого значення, оскільки на строк дії карантину процесуальні строки продовжуються автоматично, без відповідного клопотання, про що суд повинен був зазначити в ухвалі, а не встановлювати їх.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матерілаи справи, приходить до таких висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з подальшими змінами) на всій території України встановлено карантин, починаючи з 12.03.2020 до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 22.05.2020 до 22.06.2020 (продовжено до 31.07.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500) на території відповідних регіонів України з урахуванням епідемічної ситуації карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого згаданою постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та встановивши, що заходи, запроваджені актами законодавства в процесі реалізації карантину на період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, також продовжують діяти на період, встановлений постановою від 20.05.2020 № 392.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності 02.04.2020 доповнено розділ XII «Прикінцеві положення» доповнити пунктом 3 положенням про те, що під час дії згаданого карантину строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Однак, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Тобто, Законом №731-ІХ фактично скасовано автоматичне продовження процесуальних строків та обов`язок суду визначати процесуальний строк не меншим, ніж строк дії карантину, як про це зазначає відповідач. Відповідно до вказаних змін, суди наділені дискреціними повноваженнями щодо поновлення/продовження процесуальних строків у зв`язку з карантином, що здійснюється саме за заявою сторони. А відтак посилання відповідача на продовжені строки на період дії карантину на теперішній час безпідставні.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Враховуючи наведете та те, що відповідач не клопоче про поновлення строку на подання відзиву на позов, не наводить поважних причин такого пропуску, не додає доказів на їх підтвердження, а вказані у судовому засіданні підстави для автоматичного продовження строків не можна визнати поважними, у зв`язку із зміною законодавства, тому в суду відсутні підстави для прийняття відзиву на позов, який слід залишити без розгляду.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 року № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та, відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови, дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Вказане свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Враховуючи викладене вище у сукупності, суд приходить до висновку про залишення відзиву на позов без розгляду, оскільки останній надійшов до суду із порушенням строку, визначеного судом, клопотання про його поновлення не заявлено, поважності причин такого пропуску не наведено.

На підставі викладеного, ст. 126, 127, ч. 3 Розділу II Прикінцевих положень ЦПК України, керуючись ст. 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відзив на позов ОСОБА_1 у справі № 343/1920/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Долина" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: С.М.Монташевич