УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: судді Губської Я.В.

при секретарі Мордухович К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс» (м.Київ, вул. Велика Васильківська 77 А) , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (м.Київ, вул. Щорса б.36 Б), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2018/19041/2012,-

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить суд замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Київським районним судом м.Харкова у цивільній справі №2018/19041/2012, а саме замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (ідентифікаційний код за , адреса місцезнаходження: м. Київ вул. Велика Васильківська б. 77 А).

В обґрунтування заяви заявник зазначає, зокрема, що 30.07.2013 року Київським районним судом м.Харкова ухвалено рішення по справі №2018/19041/2012, згідно з яким задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 7361,43 грн. В автоматизованій системі виконавчих проваджень інформація щодо виконання проваджень про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» відсутня. Вказав, 23.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги №2230/К. Вказаний договір був укладений відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), результати визначеного аукціону були оформлені протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-23-000001-b від 13.04.2020 року. До складу лоту, що виставлявся на вказані відкриті торги увійшли права вимоги за №18889 беззаставними кредитним договором. Згідно п.1 Договору Банк відступає, а ТОВ «ФК «Паріс» набуває права вимоги Банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку 31 Договору. До додатку №1 Договору (позиція 4047) увійшло право вимоги до відповідача, що виникло на підставі Договору надання кредиту №003-20152-250108від 25.01.2008 року. Таким чином ТОВ «ФК «Паріс» стало правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №003-20152-250108від 25.01.2008 року.

Заявник в поданій заяві просив суд задовольнити заяву та заяву розглянути за його відсутності.

Інші сторони по справі до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином, причини не явки учасників процесу суду не відомі, що відповідно до ч. 3 ст.442 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної заяви за їх відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.08.2013 року Київським районним судом м.Харкова ухвалено рішення по справі №640/7332/13-ц, згідно з яким задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 539,40 грн.

В автоматизованій системі виконавчих проваджень інформація щодо виконання проваджень про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» відсутня.

23.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги. Вказаний договір був укладений відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), результати визначеного аукціону були оформлені протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-23-000001-b від 13.04.2020 року.

До складу лоту, що виставлявся на вказані відкриті торги увійшли права вимоги за №18889 беззаставними кредитним договором.

Згідно п.1 Договору Банк відступає, а ТОВ «ФК «Паріс» набуває права вимоги Банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку 31 Договору.

До додатку №1 Договору (позиція 6245) увійшло право вимоги до відповідача, що виникло на підставі Договору надання кредиту №003-20913-200308 від 20.03.2008 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення..

Вимогами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок зміни кредитора у зобов`язанні визначений в статті 516 цього Кодексу. Так, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з цих норм, зокрема пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц (провадження № 61-16879св19).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження"сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14 і суд касаційної інстанції у цій справі не вбачає підстав відступати від неї.

Згідно висновку Верховного Суду викладеного у постанові №2-1818/10 від 14 липня 2021 року заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження (листа) неможлива, якщо заява була подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

У зазначені справі, заява про заміну сторони (стягувача) у виконавчих провадженнях подана 28 липня 2021 року, тобто вже після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Питання щодо поновлення відповідного строку не порушувалося. Матеріали справи не містять відомостей про те, що виконавчі листи були пред`явлені до виконання, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання переривався.

Таким чином, суд вважає, що вказана заява про заміну стягувача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57, 258, 259, 353, 442 ЦПК України, 512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс» (м.Київ, вул. Велика Васильківська 77 А) , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (м.Київ, вул. Щорса б.36 Б), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2018/19041/2012- відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженн я, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -