Справа №333/7624/21
Провадження №2/333/1325/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справи №333/7624/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів та зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року з твердої грошової суми у розмірі 1032,00 гривень щомісячно на 1/4 частину (одну чверть) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно,починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки вказане рішення було ухвалено ще у 2015 році, з цього часу значно збільшився рівень споживчих цін, прожитковий мінімум і потреби дитини. З 19.02.2015 року значно погіршився її матеріальний стан як одержувача аліментів. На час ухвалення рішення вона знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримувала кошти на своє утримання від відповідача за рішенням суду. З 02.01.2018 року вона працювала на посаді тренера-викладача з бодібілдингу, однак з 09.09.2020 року звільнена із займаної посади по догляду за дитиною до досягнення нею 14 років. Розмір аліментів, визначених рішенням суду, на даний час не забезпечує найкращих інтересів сина. Його стан здоров`я потребує постійних витрат на ліки та спеціальне дієтичне харчування. Крім того, ОСОБА_3 на теперішній час навчається у другому класі Запорізької гімназії №46 і потребує більших витрат на учбове приладдя і шкільну форму, а також відвідує Академію джиу-джитсу. Розмір заборгованості за аліментами станом на 30.09.2021 року складає 8860,00 грн.

Позивач у судовому засіданні позові вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, а також зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народилася друга дитина ОСОБА_4 .

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що офіційно він не працює, підробляє на будівництві, має мінливий дохід. Позивач не дає йому спілкуватися з дитиною. В квітні 2021 року вона вивезла сина за межі України в Мексику і вони повернулися лише в серпні 2021 року. При цьому він погоджується з тим, що аліменти у розмірі 1032,00 гривень щомісячно не можуть забезпечити найкращих інтересів дитини.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1032,00 гривень щомісячно (а.с.13-14).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 04.10.2021 року, складених державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заборгованість за аліментами станом на 30.09.2021 року складає 8860,39 грн. (а.с.15).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22-25).

Згідно з даними трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , остання 01.06.2019 року звільнена із посади тренера-викладача з бодібілдингу за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею 14 років (а.с.16-17).

На підставі ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набув чинності 28.08.2018 року, внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, зазначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2618 гривень.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини.

У Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, тому суд не враховує доводи відповідача про те, що він на даний час офіційно не працює, має мінливий дохід.

Отже, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зобов`язаний утримувати його шляхом сплати аліментів. ОСОБА_2 є працездатною і фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. У даний час, враховуючи зміни у сімейному законодавства, а також у матеріальному становищі сторін, стан здоров`я дитини, значне подорожчання всіх товарів та послуг, порівняно з 2015 роком, коли було винесено рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя, аліменти у розмірі 1032,00 гривень щомісячно не можуть у повній мірі задовольнити потреби дитини у харчуванні, одязі, лікуванні, тощо.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про збільшення аліментів та зміну способу стягнення аліментів задовольнити повністю.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 року по справі №332/332/15-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 1032,00 гривень щомісячно на 1/4 частину (одну чверть) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 02.02.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков