Дата документу 08.02.2022
Справа № 334/4286/21
Провадження № 2/334/374/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

В позові зазначила, що в у лютому 1973 року ОСОБА_2 від «Запорізького трансформаторного заводу» отримала для вселення житло, а саме 2-кімнатну квартиру, загальною площею 53,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , куди вселилася разом із чоловіком ОСОБА_3 , донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вселення у зазначену квартиру відбулось згідно Протоколу розширеного засідання комітету профспілки виробничого об`єднання «Запоріжтрансформатор» № 20 від 01.02.1973 року, відповідно до якого було повністю заселено багатоквартирний 120-квартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів «Про прийняття до комунальної власності м. Запоріжжя об`єктів житлово-комунального господарства від відкритого акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор»» № 45/1 від 30.01.1997 року багатоквартирний 120-квартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 переданий у комунальну власність.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 .

На теперішній час зареєстрованими особами у зазначеній квартирі є ОСОБА_4 (дочка відповідального квартиронаймача) та її син ОСОБА_6 (третя особа у справі).

Батьки Позивача за життя не скористались правом приватизації квартири, у зв`язку з чим спірна квартира на теперішній час є не приватизованою та належить територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

У липні 2019 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про приватизацію квартири до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, подавши відповідну заяву та усі наявні у неї документи.

Однак, листом від 02.08.2019 року Позивачу відмовлено у приватизації житла у зв`язку з ненаданням копії ордера про надання жилої площі.

Позивач намагалася віднайти втрачений її батьками ордер на вселення до кварти, однак пошуки залишись безрезультатними, зокрема з`ясовано, що документи про вселення до квартири були передані АТ «Запоріжтрансформатор» до Державного архіву Запорізької області, за винятком списку розподілу житла, який є додатком до Протоколу розширеного засідання комітету профспілки виробничого об`єднання «Запоріжтрансформатор» № 20 від 01.02.1973 року.

Вселення до квартири батьків Позивача разом з нею на підставі зазначеного Протоколу підтверджується копію ордера сусідів Позивачки, які мешкають у квартирі АДРЕСА_3 на одному поверсі із квартирою Позивача.

Таким чином, через відсутність копії ордера Позивач та її син позбавлені можливості здійснити приватизацію житла, у якому вони постійно проживають, Позивач з моменту вселення з 1973 року, а її син з народження у 1978 році.

Отже, Позивач вважає, що відмовою у приватизації квартири Відповідач порушує його право на житло. Позивач просить визнати відмову Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у приватизації квартири, загальною площею 53,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 необґрунтованою та незаконною. Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району провести приватизацію квартири, загальною площею 53,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Кузьмінов Д.В. до судового засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю Черних О., надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, залишила вирішення даного позову на розсуд суду з урахуванням обставин, викладених у письмовому відзиві на позов.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту, та листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Квартира АДРЕСА_4 у лютому 1973 року була виділена матері позивачки - ОСОБА_2 , на її сім`ю: чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Вселення у зазначену квартиру відбулось згідно Протоколу розширеного засідання комітету профспілки виробничого об`єднання «Запоріжтрансформатор» № 20 від 01.02.1973 року, відповідно до якого було повністю заселено багатоквартирний 120-квартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів «Про прийняття до комунальної власності м. Запоріжжя об`єктів житлово-комунального господарства від відкритого акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор»» № 45/1 від 30.01.1997 року багатоквартирний 120-квартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 переданий у комунальну власність.

24.03.1977 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_2 .

На теперішній час зареєстрованими особами у зазначеній квартирі є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Батьки Позивача за життя не скористались правом приватизації квартири, у зв`язку з чим спірна квартира на теперішній час є не приватизованою та належить територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

У липні 2019 року ОСОБА_9 звернулась із заявою про приватизацію квартири до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, подавши відповідну заяву та усі наявні у неї документи.

Однак, листом №П-0768 від 02.08.2019 року ОСОБА_9 відмовлено у приватизації житла у зв`язку з ненаданням копії ордера про надання жилої площі, посилаючись на п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, оскільки серед наданих позивачкою документів відсутня копія ордеру на вищезазначену квартиру.

Листом №1/1-90-164 від 12.12.2019 ПАТ «Запоріжтрансформатор» повідомив, що списки розподілення житла, на підставі якого оформлювалась право ОСОБА_2 на заняття квартири АДРЕСА_4 відсутні. Протоколи засідань комітету профспілки виробничому об`єднання «Запоріжтрансформатор» за 1972-1973 р.р. та відомості про надання права на житло відсутні.

На запит до Департаменту з управління житлово-комунального господарства, позивачка також отримала відповідь заступника директора Департаменту №П-3416 від 05.07.2019 року, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, тому надати корінець державного ордеру на квартиру АДРЕСА_4 не уявляється можливим.

Згідно відповіді з Державного архіву Запорізької області № 01-32/П-2757 від 18.11.2019р. є наказ по виробничому об`єднанню «Запоріжтрансформатор» від 11.08.1972 №388, протокол розширеного засідання комітету профспілки виробничому об`єднання «Запоріжтрансформатор» від 01.02.1973 року №20, однак додатки, зокрема списки розподілення житла відсутні. В протоколах засідань виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих ся м. Запоріжжя в розпорядженнях, наказах з основної діяльності, протоколах засідань комітету профспілки Запорізького виробничого об`єднання «Запоріжтрансформатор» за 1972-1973 р.р. відомості про надання права на заняття квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 відсутні.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів «Про прийняття до комунальної власності м. Запоріжжя об`єктів житлово-комунального господарства від відкритого акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор»» № 45/1 від 30.01.1997 року багатоквартирний 120-квартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 переданий у комунальну власність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки),житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва,історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Квартира позивачки до зазначеного переліку не відноситься.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. №396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири.

За змістом ст.58 ЖК України, ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правовою підставою вселення громадян до житлового приміщення.

Розділом IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 N 470, передбачено, що ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Вказаний документ вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. Відповідно до виданого ордера в передбачене в ньому житлове приміщення вселяються як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім`ї, зазначені в ордері. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

З 24.04.1973 року ОСОБА_9 зареєстрована та проживає квартиру АДРЕСА_4 . До теперішнього часу власником квартири або балансоутримувачами не пред`являлося до позивачки претензій щодо незаконності мешкання у квартирі.

Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції.

Такий висновок зроблено у поставні Верховного Суду від 24.02.2021 року по справі № 296/4642/19.

За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в справі № 200/18858/16-ц, пр.№ 14-165цс18, постанову Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №296/4642/19, пр.№ 61-2708св20.

Враховуючи, що позивачка вселена до квартири на законних підставах, законність проживання ніхто не оспорює, а відсутність оригіналу ордеру, а відповідно і копії останнього, на право вселення в житлове приміщення позбавляє позивачку реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачки є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім копії ордеру, яку позивач не може надати з незалежних від нього причин, за таких обставин, суд вважає, що позивачка має право у встановленому законом порядку на приватизацію житлового приміщення, в якому зареєстрована та фактично проживає, а відмова відповідача в реалізації її права на приватизацію порушує право позивачки.

Відповідно до ч.11 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Тому суд вважає за необхідне зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району провести приватизацію квартири АДРЕСА_4 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» без надання копії ордеру на житлове приміщення. В іншій частині відмовити, оскільки районна адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району діяла відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. №396.

Керуючись ст.ст. 9-13, 77, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.15, 16 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району провести приватизацію квартиру АДРЕСА_4 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» без надання копії ордеру на житлове приміщення.

В іншій часті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу небуло подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.02.2022 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.