Дата документу 09.02.2022 Справа № 314/2816/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/2816/21Головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О.
Пр. № 22-ц/807/166/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.2 а.в.м.с. 2-3), в якому просив визнати рішенням суду дійсним та укладеним правочин між сторонами продавцем ОСОБА_2 і покупцем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельних ділянок (паїв) та розписки в отриманні грошей від 22 вересня 2020 року земельної ділянки №1 із розрахунку вартості 1 га в сумі 30000 грн., що складає 150000 грн. площею 5,62 га державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 078644 зареєстрований №92 в книзі записів реєстрації державних актів і земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 5,62 га із розрахунку вартості 1 га в сумі 30000 грн., що складає 150000 грн. державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІУ ЗП №020012 зареєстрований №93 в книзі записів реєстрації державних актів. Вартість всього правочину 300000 грн.

Одночасно із поданням позову ОСОБА_1 також подано заяву про забезпечення позову (т. 1 а.в.м.с. 17-18), в якій останній просив заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти рішення і дії щодо предмета спору земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 5,62 га, зафіксована державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЖ №078644 та зареєстрований №92 в книзі записів реєстрації державних актів і земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 5,62 га зафіксована державним актом на право приватної власності на земельну ділянку ІУ ЗП №020012 та зареєстрований №93 в книзі записів реєстрації державних актів або здійснювати платежі, або передавати майно чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кіяшко В.О. (т. 2 а.в.м.с. 15).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року (т. 2 а.в.м.с. 22-24) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т. 1 а.в.м.с. 24-25) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та передати справу для продовження розгляду в іншому складі суддів, розгляд скарги здійснити в судовому засіданні без його участі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Бєлку В.Ю. та Подліянову Г.С. (т. 2 а.в.м.с. 35).

В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із відпусткою останньої 14 і більше днів (т. 2 а.в.м.с. 44-45).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т. 2 а.в.м.с. 46), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т. 2 а.в.м.с. 47), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), а також додаткової відпустки судді-доповідача у жовтні 2021 року (т. 2 а.в.м.с. 49).

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі у встановлений апеляційним судом строк.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання всі повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи учасники цієї справи не з`явились. При цьому, апеляційним судом встановлено, що: - ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (п.4) просив розглядати дану справу за його відсутності (т.2 а.в.м.с. 25), - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 430 від 06.12.2021 року, складений Кам`янсько-Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)- т. 1 а.в.м.с. 63), тобто вже після ухвалення 20 липня 2021 року судового рішення у вигляді оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у цій справі, і відносини не допускають правонаступництва, оскільки заявлено лише немайнові вимоги у цій справі.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що взагалі питання про наявність (відсутність) правонаступництва після смерті ОСОБА_2 у цій справі на стадії апеляційного провадження вирішувати неможливо (так як замінити в силу вимог ст. 55 ЦПК України можна лише сторону або третю особу у цивільній справі, а ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ще такою у цій справі не була (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

Оскільки, із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що досі відсутня ухвала суду першої інстанції про відкриття чи відмову у відкритті провадження у цій справі судом першої інстанції за вищезазначеним позовом позивача ОСОБА_1 після прийняття Запорізьким апеляційним судом у цій справі постанови від 03 грудня 2021 року т. 1 а.в.м.с. 56-61) про скасування ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 серпня 2021 року про визнання неподаною та повернення вищезазначеної позовної заяви ОСОБА_1 у цій справі та направлення справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції в порядку часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст.ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву ОСОБА_1 задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за його відсутності, а також за відсутності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.в.м.с. 63).

За змістом ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України …рішення …судді в інших справах…не може бути підставою для відводу. Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали…, постанови….

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вищезазначений спосіб у цій справі, керувався ст.ст. 149-153 ЦПК України, та виходив із такого.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним.

В обґрунтування позову посилається на те, що згідно письмового договору купівлі-продажу земельних ділянок (паїв) та розписки в отримані грошей по договору від 22 вересня 2020 року позивач купив у відповідача дві земельні ділянки, за які заплатив 300000 грн.

Сторони домовилися що відповідач з`явиться до нотаріуса для нотаріального оформлення правочину. У визначений день відповідач до нотаріуса не прибув. Відповідач пояснив, що не бажає з`являтися до нотаріуса, у зв`язку з чим позивач подав позовну заяву в провадження суду.

Заява про забезпечення позову подана одночасно з позовною заявою, яка містить таке ж обґрунтування, як і заява про забезпечення позову.

Вирішуючи питання відносно забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із такого.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача (!), що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

З наданим позивачем доказів, суд першої інстанції вбачав, що договір за формою має одночасно суперечливі ознаки як основного договору купівлі-продажу, так і ознаки попереднього договору.

Не встановлюючи обставин справи, здійснюючи оцінку доказів виключно в межах розгляду заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено необхідності вжиття відповідних заходів, забезпечення позову не обґрунтовано, обсяг підстав та обраний вид забезпечення є очевидно не співмірним із обсягом втручання в майнові права відповідача.

На підставі викладеного, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення заяви про забезпечення позову на даній стадії судового процесу, оскільки позивачем не обґрунтовано вимоги щодо забезпечення позову відносно предмету позову, забезпечення позову на переконання суду першої інстанції не буде сприяти забезпеченню збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та може містити неприпустиме та свавільне втручання в майнові права відповідача відносно спірного об`єкту нерухомого майна.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Апеляційним судом встановлено, що відсутні порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, які б могли бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви забезпечення позову позивача у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (т. 2 а.в.м.с. 41).

Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 15.02.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Маловічко С.В.