ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» лютого 2022 року

м. Харків

справа № 629/705/21

провадження № 22ц/818/356/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Пилипчук Н. П.,

за участю секретаря - Черненко В. О.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», представниця відповідача Левицька А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року в складі судді Харабадзе К.Ш.

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку.

Позовна заява мотивована тим, що у серпні 2018 року вона познайомилась з ОСОБА_2 , який представився автором та співзасновником споживчого товариства «Кулібін 911». Під час переговорів та у присутності ОСОБА_3 між нею та ОСОБА_2 підписано договір № 00002327 від 08 серпня 2018 року про її участь у споживчому товаристві як пайщика та участі в програмі фамільного капіталу «Безпека».

Зазначила, що ОСОБА_2 був ініціатором укладення між нею та банком кредитного договору на суму 100 000,00 грн.

08 серпня 2018 року між нею та Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» укладено договірні відносини, за якими вона отримала кредитну картку «platinum» за № НОМЕР_1 , Угода № SAMDNWFC9 з встановленим кредитним лімітом у розмірі 100 000,00 грн.

Посилалася на те, що вказаний кредит оформлений у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» з метою придбання будинку для неї з чоловіком та їх трьох дітей.

Вказала, що отримані грошові кошти не були використані нею належним чином за призначенням, а незаконно шахрайським шляхом цими коштами заволодів ОСОБА_2 .

З виписки банку вбачається, що, починаючи з моменту заволодіння ОСОБА_2 її коштами, 08 серпня 2018 року шляхом шахрайських дій ним на протязі певного часу, а саме, починаючи з серпня 2018 року по березень 2020 року включно знято грошових коштів на суму 141 627,20 грн. Відповідно виписки з банку зняття коштів проводилося щомісячно за сервісом «оплата частинами за покупку в магазині ЛеМанс», АДРЕСА_1 .

Зазначила, що після того як банк повідомив їй про наявність більше 150 000,00 грн заборгованості, вона повідомила банк, що не знімала вказані кошти, що не має боргу перед ним. Однак, працівники банку погрожували судовою тяганиною і щоразу тиснули на неї. Їх не цікавило шахрайське викрадення коштів, а також те, що банк не виконав свого обов`язку зі збереження її коштів, вказували на обов`язок повернення боргу.

Після вказаної події вона звернулася з заявою про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій стосовно її банківського рахунку до відділу поліції. За даним фактом у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000400 від 08 березня 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

Із відповіді Новобаварського ВП ГУНП України в Харківській області від 22 квітня 2019 року вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000400 від 08 березня 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, триває.

З довідки Новобаварського ВП ГУНП України в Харківській області від 27 травня 2019 року вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 заснував низку підприємств з метою незаконного заволодіння грошовими коштами громадян.

Посилалася на те, що вона зверталася до відділення банку із вимогою вирішити це порушення, заблокувати картки та повернути грошові кошти, що були викрадені з карткового рахунку за № НОМЕР_1 ОСОБА_2 . На що працівники банку надали відповідь про неможливість заблокування картки у зв`язку з використанням ОСОБА_2 електронно-обчислювальної техніки.

Зазначила, що платіжну картку «platinum» за № НОМЕР_1 та її реквізити не були нею передані третім особам. Також, вона не надавала розпорядження щодо списання грошових коштів з банківського рахунку (не отримувала SMS - повідомлень з кодом підтвердження); не передавала третім особам свій ПІН-код, SIM-картку. Одразу після виявлення правопорушення нею здійснено неодноразове звернення про незаконне списання ОСОБА_2 грошових коштів до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» як в письмовій, так і в усній формі. За її заявою до правоохоронних органів відкрито кримінальне провадження за частиною 3 статті 190 КК України.

Просила зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відновити залишок кредитних коштів на її особистому рахунку у зв`язку з тим, що строк дії її картки «platinum» за № НОМЕР_1 , Угода № SAMDNWFC9 сплинув, яка належить їй, до стану 100 000,00 грн, у якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій у період часу з 09 серпня 2018 року по 09 березня 2020 року щодо зняття коштів в сумі 141 627,20 грн та списати нараховані у зв`язку із цим відсотки, пеню, штрафні санкції та суму комісії за перерахунок грошових коштів.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 незаконно шахрайським шляхом заволодів її грошовими коштами. Її визнано потерпілою, тому її дії по відношенню до банку не можна розцінювати як порушення умов кредитного договору. Стверджувала, що вона не отримувала SMS - повідомлень, дзвінків щодо списання коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2021 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кругова С.С., суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкова О.Ю.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 24 травня 2021 року справу витребувано з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 09 червня 2021 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 липня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення задоволено, поновлено строк, відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 липня 2021 року справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2021 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Бурлака І.В., суддів колегії Хорошевський О.М., Яцина В.Б.

07 лютого 2022 року до суду апеляційної інстанції від представниці відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому акцентувала увагу на тому, що само по собі внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проведення досудового розслідування не є доказом вчинення шахрайських дій з грошовими коштами позивачки.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів негайного звернення до банку з повідомленням про виявлення факту платіжних операцій, які вона не виконувала.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 04 травня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.38).

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 отримала картки №№ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

З копії виписки по картці/рахунку НОМЕР_4 і додатковим рахункам договору за період з 01 липня 2018 року по 30 червня 2019 року вбачається, що 08 серпня 2018 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 грн; 09 серпня 2018 року придбано товар на суму 14,20 грн, здійснено три оплати послуг за сервісом «оплата частинами» на суми 5000,00 грн, 50 000,00 грн та 40 000,00 грн, а також знято готівку в банкоматі на загальну суму 20 000,00 грн; 10 серпня 2018 року знято готівку в банкоматі на загальну суму 30 000,00 грн та здійснено переказ зі своєї картки НОМЕР_5 через додаток «Приват24» на суму 100,00 грн; 04 вересня 2018 року придбано товар на суму 276,70 грн. В подальшому списувалась плата за несвоєчасне погашення кредитного ліміту, щомісячні платежі за сервісом «оплата частинами», щомісячна комісія за обслуговування картки, списання нарахованих за овердрафт відсотків, списання відсотків за користування кредитним лімітом; автоматичне погашення простроченої заборгованості.

Також, з виписки вбачається, що 10 жовтня 2018 року, 30 жовтня 2018 року, 08 березня 2019 року, 19 березня 2019 року, 10 квітня 2019 року, 17 квітня 2019 року, 02 травня 2019 року, 24 травня 2019 року, 31 травня 2019 року, 10 червня 2019 року, 19 червня 2019 року, 30 червня 2019 року здійснювались перекази в рахунок погашення кредитної заборгованості (а.с.8-11).

Як вбачається з довідки СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 27 травня 2019 року в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 на території Новобаварського району м. Харкова заснував низку підприємств з метою незаконного заволодіння грошовими коштами громадян. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_2 повідомляв потерпілим неправдиві відомості про те, що метою господарської діяльності зазначених підприємств є пошук інвесторів та подальше акумулювання грошових коштів в прибуткові бізнес-проєкти, від яких інвестори мали отримувати прибуток у вигляді процентів від суми інвестованих коштів. В подальшому особи, які інвестували значні суми грошових коштів не отримували процентів та не змогли отримати вкладені грошові кошти. Допитані в якості потерпілих по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та інші дали аналогічні свідчення про те, що в 2018 році вони познайомились з ОСОБА_2 , який ввів їх в оману, повідомивши про те, що він є власником низки підприємств, запропонував інвестувати грошові кошти в його бізнес-проєкти, обіцяв сплачувати значні дивіденди від сум інвестованих коштів. Грошові кошти потерпілі передавали ОСОБА_7 готівкою та перераховували на його особисті банківські рахунки, відкриті в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк». В подальшому ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконав, дивіденди не виплачував. Потерпілі почали здійснювати спроби повернути свої грошові кошти, але дізналися, що ОСОБА_2 фактично ніякої господарської діяльності не проводив, отриманими грошовими коштами розпоряджався на власний розсуд, повернути їх можливості немає. За даним фактом у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000400 від 08 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті190 КК України (а.с.13).

Із відповіді СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 22 квітня 2019 року вбачається, що на даний час по кримінальному провадженню № 0000400 триває досудове розслідування та проводиться допит осіб в якості потерпілих (а.с.14).

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року у справі № 629/2159/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 04 травня 2016 року в розмірі 164 811,35 грн та судовий збір в розмірі 2102,00 грн (а.с.39-40).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року у справі № 629/2159/19 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року у справі № 629/2159/19 відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з внесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18), від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21) та інших.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 04 травня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 отримала картки №№ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що отримані грошові кошти не були використані нею належним чином, за призначенням, а незаконно шахрайським шляхом цими коштами заволодів ОСОБА_2 . За даним фактом у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження №0000400 від 08 березня 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталася до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» з повідомленням щодо здійснення несанкціонованого списання кредитних коштів та з вимогою щодо відновлення залишку коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням відповідної операції.

Матеріали справи свідчать про те, що у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000400 від 08 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України. На даний час по кримінальному провадженню триває досудове розслідування та проводиться допит осіб в якості потерпілих. При цьому, з довідки СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 27 травня 2019 року вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що з метою незаконного заволодіння грошовими коштами громадян ОСОБА_2 заснував низку підприємств. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_2 повідомляв потерпілим неправдиві відомості про те, що метою господарської діяльності зазначених підприємств є пошук інвесторів та подальше акумулювання грошових коштів в прибуткові бізнес-проєкти, від яких інвестори мали отримувати прибуток у вигляді процентів від суми інвестованих коштів. В подальшому особи, які інвестували значні суми грошових коштів, не отримували процентів та не змогли отримати вкладені грошові кошти.

Допитані в якості потерпілих по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та інші дали аналогічні свідчення про те, що в 2018 році вони познайомились з ОСОБА_2 , який ввів їх в оману та повідомив, що він є власником низки підприємств, запропонував інвестувати грошові кошти в його бізнес-проєкти, обіцяв сплачувати значні дивіденди від сум інвестованих коштів. Грошові кошти потерпілі передавали ОСОБА_7 готівкою та перераховували на його особисті банківські рахунки, відкриті в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк». В подальшому ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконав, дивіденди не виплачував. Потерпілі почали здійснювати спроби повернути свої грошові кошти, але дізналися, що ОСОБА_2 фактично ніякої господарської діяльності не проводив, отриманими грошовими коштами розпоряджався на власний розсуд, повернути їх можливості немає.

При цьому, матеріали справи не містять доказів втрати кредитної картки ОСОБА_1 , її звернення до банку щодо несанкціонованих операцій по картці, а також того, що саме ОСОБА_2 незаконно шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами з картки ОСОБА_1 , яку вона отримала внаслідок укладення 04 травня 2016 року кредитного договору з Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк». Відповідне судове рішення наразі не ухвалено.

Як вбачається з виписки по картці ОСОБА_1 , вона здійснювала часткове погашення виниклої заборгованості, зокрема, 10 жовтня 2018 року, 30 жовтня 2018 року, 08 березня 2019 року, 19 березня 2019 року, 10 квітня 2019 року, 17 квітня 2019 року, 02 травня 2019 року, 24 травня 2019 року, 31 травня 2019 року, 10 червня 2019 року, 19 червня 2019 року, 30 червня 2019 року.

Колегія суддів зауважує, що клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції, які до того ж супроводжуються авторизацією, несе саме клієнт.

Належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про порушення банком правил розрахункових операцій в процесі переказу та зняття грошових коштів з карткового рахунку позивачки, нею не надано.

Зі змісту судових рішень у справі № 629/2159/19 вбачається, що банк звернувся до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором від 04 травня 2016 року. В цій справі ОСОБА_1 також обґрунтовувала свою позицією тим, що кредитними коштами шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_2 та ці кошти не були використані нею належним чином за призначенням. Вказані доводи були предметом дослідження як судом першої інстанції, так судом апеляційної інстанції та які не були прийняті до уваги, оскільки недоведені належними доказами.

Із матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду справи не встановлено вини відповідача у несанкціонованому знятті коштів з рахунку позивачки та відповідно безпосереднього причинного зв`язку між правомірними діями та шкодою, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, які викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішувалось.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

Н. П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 07 лютого 2022 року.