КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа № 759/51/21 Головуючий у І інстанції Бабич Н.Д.
Провадження №22-ц/824/5508/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

10 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання торгів та оцінки майна недійсними,

УСТАНОВИВ:

ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року у задоволенні скарги було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 17 січня 2021 року подала до суду апеляційну скаргу, тобто із пропуском строків, встановлених процесуальних законом.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувану ухвалу позивачем отримано лише 19 березня 2021 року, що підтверджується роздруківкою трек-коду №784 Укрпошти та копією конверта.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , неодноразово зверталась до апеляційного суду з даною апеляційною скаргою.

01 квітня 2021 року безпосередньо до суду апеляційної інстанції скаржник подала апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду від 05 травня 2021 року була залишена без руху, а ухвалою від 07 червня 2021 року - повернута скаржнику у зв`язку з не усуненням недоліків. Копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з оригіналом апеляційної скарги було направлено скаржнику 07 червня 2021 року.

23 грудня 2021 року Київським апеляційним судом, в черговий раз, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто скаржнику.

З даною апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась лише 17 січня 2022 року, однак доводів про те, у зв`язку з чим апелянт була позбавлена об`єктивної можливості повторно подати апеляційну скаргу відразу після її повернення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційна скарга в собі не містить.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги визначені ст. 356 ЦПК України. Частиною 2 даної статті встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення або ухвала, що оскаржуються; в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; клопотання особи, яка подала скаргу; дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Разом з тим, апеляційна скарга вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана на ухвалу, постановлену за наслідками розгляду скарги на дії державного виконавця щодо арешту коштів боржника.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, визначені Законом України «Про виконавче провадження» щодо скарги у виконавчому провадженні.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Разом з тим, ні скарга на дії державного виконавця, ні апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить даних стягувача. Зі змісту поданих скарг вбачається, що на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця стягувачем був ПАТ «ОТП Банк». Матеріали справи також містять копії постанови державного виконавця про заміну стягувача ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг України». Даних про вказаних заінтересованих осіб скаржником в апеляційній скарзі зазначено не було, що суперечить вимогам процесуального законодавства.

Крім того, при зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця

Нестеренко Т.Г. просила: визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха О.Я. щодо арешту рахунків боржника; визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М., щодо арешту рахунків боржника; зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха О.Я. та начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. вжити необхідні заходи для прийняття постанови про припинення арешту рахунків.

Частиною 6 ст. 367 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за наслідками розгляду скарги на дії державного виконавця, ОСОБА_1 заявила до суду апеляційної інстанції вимоги, які в суді першої інстанції нею не заявлялись, зокрема просила визнати незаконними дії виконавця щодо опису та арешту майна боржника, а також скасувати ряд постанов у виконавчому провадженні.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, зокрема в прохальній частині апеляційної скарги не вказано, що саме необхідно зробити з ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року.

Оскільки вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для виконання вимог даної ухвали (скаржнику необхідно звернутись з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних підстав для його поновлення, які будуть підтверджені доказами, подати апеляційну скаргу в новій редакції, зазначити дані всіх заінтересованих осіб, а також вказати, що необхідно зробити з ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року.

В іншому випадку апеляційним судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 185, 356-357 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Д.О. Таргоній