Єдиний унікальний номер 219/1723/21
Номер провадження 22-ц/804/475/22
Єдиний унікальний номер 219/1723/21 Головуючий у 1 інстанції Шевченко Л.В.
Номер провадження 22-ц/804/475/22 Суддя доповідач Агєєв О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу 219/1723/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Артемсіль» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Шевченко Л.В., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.06.2018 був прийнятий на посаду провідного інженера відділу із закупівлі товарів, робіт та послуг управління ДП «Артемсіль» (наказ № 28 від 19.06.2018) тимчасово, а в подальшому 13.11.2018 був переведений на посаду заступника начальника відділу організації та забезпечення закупівель управління постійно, 21.08.2019 був звільнений з даної посади за п.1 ст.36 КЗпП України. Оскільки під час роботи позивач зарекомендував себе як сумлінний працівник, то з 21.05.2020 року ОСОБА_1 знову було прийнято на роботу на ДП «Артемсіль» тимчасово заступником начальника відділу капітального будівництва управління, на якій працював до 06.07.2020 року, а з цієї дати був переведений на посаду заступника начальника відділу організації та забезпечення закупівель управління ДП «Артемсіль» (наказ № 193 від 06.07.2020 року) де і працював постійно, але був звільнений з цієї посади 25.01.2021за наказом № 6. В якості відомостей про причину звільнення, відповідач вказав «скорочення штату або чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України». На його переконання наказ про звільнення № 6 від 25.01.2021 виданий з порушенням чинного трудового законодавства, у ньому вказано відразу дві самостійні причини звільнення, а саме скорочення штату або чисельності працівників, що не є тотожними поняттями. У наказі про звільнення міститься посилання на наказ № 383 к від 27.10.2020, однак у названому наказі також відсутнє посилання на скорочення штату на підприємстві або чисельності працівників.

Наказ № 383 к від 27.10.2020 стосується «затвердження структури підприємства та пов`язаних з цим заходів». П.7 наказу було передбачено створення комісії по переведенню працівників та «скороченню на нові посади», яка повинна була стати до роботи до 29 жовтня 2020 року (а наказ з 27.10.2020). Однак, ця комісія не збиралася здійснювати покладений на неї обов`язок по переведенню працівників. 27.10.2020 відділ кадрів надав йому (позивачеві) персональне попередження, пославшись нібито на скорочення штату через зміну структури підприємства, однак наказ про скорочення штату не був виданий на підприємстві і відповідач не запропонував йому жодної з утворених чи доповнених згідно з наказом № 383к посад, хоча серед них були такі, які позивач погодився б обійняти. Зазначене свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи, при цьому зазначені у наказі № 383 к від 27.10.2020 зміни не конкретизовані і фактично не були здійснені. Співробітники відділу кадрів особисто, а не комісія 27.10.2020 року, попереджували працівників без наказу по підприємству про скорочення чисельності чи штату, при цьому їх не викликали на засідання комісії з переведення, а потім наказом № 437к таке попередження було визнане недійсним.

Відповідач тривалий період, починаючи з дати видання наказу № 383 к, та навіть ще раніше, мав вакантні, в тому числі створені замість «скасованих» посади, але не пропонував їх для переведення позивачеві, порушуючи трудове законодавство і приймав на ці посади інших людей.

Відповідач майже через місяць з дня створення комісії по переведенню, видав наказ № 437 к від 23.11.2020, намагаючись таким чином «узаконити» бездіяльність комісії по переведенню працівників у період з 29.10.2020 по 23.11.2020, виклавши п.8 наказу № 383 к від 27.10.2020 у новій редакції. У цьому наказі відсутня вказівка на будь-які підстави для його видання. Без посилання на будь-які законні підстави, передбачені законодавством, у наказі вказано визнати раніше видані персональні повідомлення недійсними, хоча конкретно не вказано, які саме. Отже після цього адміністрація повинна була видати новий наказ про скорочення штату чи чисельності від 23.11.2020. Однак зазначає, що такого наказу не існує.

Наказ № 437к не містить у собі передбачених трудовим законодавством підстав, є явно незаконним, суперечить чинному трудовому законодавству в частині погіршення законних трудових прав і гарантій позивача. Він не був виконаний відповідачем, оскільки нова редакція наказу № 383 к із такими змінами позивачеві не була надана, був наданий наказ № 383 к від 27.10.2020 без змін. Також у наказі про звільнення відсутнє посилання на цей наказ (№ 437 к), тож при звільненні він не був врахований, що свідчить про незаконність дій відповідача щодо ненадання можливості позивачеві працевлаштуватися на одну з новоутворених за наказом № 383к посад або посад, які звільнились та були вакантні у період з 27.10.2020 по 25.01.2021.

Позивач зазначає, що разом з повідомленням про попередження від 27.10.2020 йому, на порушення наказу № 383 к від 27.10.2020 не було запропоновано жодної посади з наявних вакантними на підприємстві та новоутворених на підприємстві, а в подальшому - 23.11.2020, 22.12.2020 у та 25.01.2021 йому пропонували посади, які явно не відповідали його кваліфікації або особливим вимогам до осіб, які можуть обіймати ці професії, розраховуючи, що він відмовиться від них. Також йому (позивачеві) відомо, що у період з 27.10.2020 по день звільнення і по теперішній час відповідач мав і приймає на новостворені та вакантні посади нових працівників. До цього ж, у наказі № 383к (п.2) зазначено, що слід вважати такою, що втратила чинність структуру підприємства погоджену з Міністерством 11.02.2020, однак на сайті підприємства інтернет-газета «Соляник» (у вільному доступі) є повідомлення про те, що нова структура була погоджена 25.06.2020.

Окрім цього, в період до звільнення, 21.12.2020 року відповідач видав спеціальний наказ № 556 «Про закріплення робочого місця за відповідальним працівником», яким було наказано без наявності будь-яких на те поважних причин, перемістити робочі місця осіб, яких у подальшому звільнили, в тому числі його (позивача) до будівлі «нарядної», що свідчить про намір адміністрації будь-яким способом позбутися вказаних у наказі працівників.

У період з 15 по 19 січня 2021 він хворів, а коли вийшов на роботу і хотів здати свій лікарняний, то його повідомили, що він не числиться у відділі, де працював, тобто вже на той час була вказівка адміністрації звільнити його з роботи.

Його кваліфікаційні дані не були враховані адміністрацією підприємства, не було запропоновано жодної професії, яка була б пов`язана з його кваліфікацією та наявним на час звільнення досвідом роботи на підприємствах (обіймав різні керівні та відповідальні посади), а також у відповідача (обіймав дві посади у двох різних відділах). Йому відомо, що станом на дату видання наказу № 383 к - 27.10.2020 була вакантна посада економіста І категорії Рудника № 4 і він був би згоден її обійняти при відсутності інших варіантів. Тож, плануючи заздалегідь наступне вивільнення працівників, відповідач був зобов`язаний запропонувати цю посаду, а також інші, наявні на підприємстві.

Також відповідач не врахував, що він має на утриманні неповнолітню дитину, що повинно було бути враховано комісією при проведенні скорочення чисельності або штату спеціально створеною для цього комісією при розгляді претендентів на вакантні посади.

Він вважає, що за період з дня видання наказу № 383 к - 27.10.2020 по день розгляду в суді, відповідач мав вакантні новоутворені посади, які б позивач в силу своєї освіти, кваліфікації і досвіду міг би обіймати, але не запропонував їй йому.

Позивач також вказав, що відповідач не виконав свій наказ 383 к та положення розділів ІІІ та ІV Колективного договору щодо переведення позивача на утворені додатково за вказаним наказом посади економіста із збуту та провідного економіста із збуту відділу збуту (маркетингу), а також в порушення вимог ст. 49-2 та ч.2 ст.40 КЗпП України, в період з дня попередження по день звільнення не запропонував позивачеві усі наявні вакантні на підприємстві посади. Позивач вважає наказ № 437к незаконним, оскільки він погіршує його становище шляхом перенесення дати початку роботи комісії, що суперечить ст.9 КЗпП України. Окрім того, він вважає надані відповідачем докази недопустимими, а саме: штатні розписи не містять у собі усіх відомостей щодо посад вказаних у наказі № 383 к, протоколи засідань комісії є формальними, тому що списки вакантних посад містять у собі недостовірні дані щодо кількості запропонованих посад і є неповними.

Крім того, позивач вважає, що за своєю формою наказ про звільнення № 6 від 25.01.2021 складений з порушенням вимог чинного ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів».

Враховуючи, що відповідачем порушені норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, позивач (з урахуванням уточненої позовної заяви) просив визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) Державного підприємства «Артемсіль» № 6 про припинення трудового договору з заступником начальника відділу організації та забезпечення закупівель ОСОБА_1 , яким його звільнено з посади 25.01.2021 року у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його ( ОСОБА_1 ) на роботі на Державному підприємстві «Артемсіль» на посаді заступника начальника відділу організації та забезпечення закупівель; стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26 січня 2021 року по день постановлення рішення суду без урахування суми податків, страхових та інших обов`язкових платежів, та стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Артемсіль» від 25.01.2021 № 6 «Про припинення трудового договору». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника відділу організації та забезпечення закупівель Державного підприємства «Артемсіль» з 26 січня 2021 року. Стягнуто з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 січня 2021 року по 10 листопада 2021 року включно в розмірі 164 071 грн. 52 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ДП «Артемсіль» подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування зазначив, що ним була дотримана процедура скорочення штату. Так, позивачу вчасно, за 2 місяці, було вручено попередження про скорочення штату, однак він відмовився від запропонованих посад під особистий підпис. У відповідача дійсно мали зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності або штату працівників, що було досліджено судом першої інстанції. Відповідно до чинного законодавства суд не може аналізувати причини звільнення чи доцільність скорочення штату. ДП «Артемсіль» було виконано вимоги ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 49-4, 43 КЗпП України та напрвлено на адресу профспілки листи-повідомлення від 27.10.2021 року №3859, від 28.10.2020 року №27/11-01-156, якими попереджено профспілковий орган про майбутнє скорочення та запропоновано провести усі необхідні консультації. Цього ж дня відповідач ознайомив позивача з наказом №383к від 27.10.2020 року та помилково видав персональне попередження про скорочення штату. у подальшому у звязку з листом профспілки був виданий наказ №437к від 23.11.2020 року, яким внесено зміни до накзу №383к від 27.10.2020 року, що стосувлися лише початку роботи комісії зі скорочення. Саме 23.11.2020 року на підприємстві почалася процедура скорочення чисельності і штату працівників. Підстави звільнення не змінилися, винесення повторного наказу не вимагалося, порушень трудових прав позивача не настало. Крім того, зазначає, що роботодавець не зобовязаний пропонувати працівникові, що звільняється, всі вакантні робочі місця. Добір працівників є правом роботодавця, та одного небажання працівника заняти запропоновану посаду для подання до власника вимоги про надання іншої роботи недостатньо. Власник вправі (а не зобовязаний) при проведенні звільнення роботи престановку працівників в межах однорідних професій та посад і первести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфіковного працівника. Суд не врахував, що посада заступника начальника відділу організації та забезпечення закупівель управління ДП «Артемсіль» була єдиною на підприємстві, тому він не був зобов`язаний робити перестановку, та застосування ст. 42 КЗпП України є помилковим. Крім того, ст. 42 КЗпП України не поширюється на випадки працевлаштування вивільнюваних працівників на новостворені посади, оскільки в такому разі мова йде не про переважне право залишення на роботі, а про переважне право на працевлаштування на новій посаді, що не є тотожним. Щодо вакансій, які ніби-то були вільними, але не пропонувалися позивачу, то посада оператора комп`ютерного набору відділу збуту (маркетингу) та посада інженеру відділу постачання управління закупівель та тендерних процедур були виведені зі штату та тому не пропонувалися, на посаду інженера було переведено іншого працівника, інша посада інженера, посада бухгалтера 2 категорії та посада діловода також не були вакантними та не пропонувалися позивачу. Пропонування посад, що не є вакантними, не є обов`язком роботодавця, а правом, оскільки прийняття працівників на такі посади можливе лише за строковим трудовим договором. Посада інженеру відділу кадрів станом на 19.11.2020 року також не була вільною у зв`язку з виходом працівниці з декретної відпустки. Суд не врахував, що відповідачем з усіх питань щодо його позиції про неможливість виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків відповідно до його освіти та кваліфікації, надавалися відповідні посадові інструкції. Суд першої інстанції фактично не встановив, у чому саме полягає порушення відповідачем процедури та порядку скорочення позивача з його посади.

Представником позивача ОСОБА_2 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. зазначає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивачу не було запропоновано всі наявні вакантні посади. Наказом №437к від 23.11.2020 року лише було продовжено строк попередження, та його було видано з наміром виправдати порушення відповідачем ч.3 ст. 49-2 КЗпП України. При цьому у даному випадку відповідач, не вказуючи про продовження строків попередження, скасовував строки попередження і повторно попереджував про звільнення 23.11.2020 року. Хибним є твердження щодо неможливості застосування ст. 42 КЗпП України, оскільки посада позивача дійсно була єдиною на підприємстві і жодного порівняння серед скорочених посад не здійснювалося. Відповідач не врахував освітній рівень позивача і пропонував наявні на підприємстві вакантні посади, які міг обійняти позивач, іншим особам, які мали нижчу кваліфікацію. У даному випадку немало місце перегрупування посад. Доводи того, що пені посади не були вакантними, спростовуються рішенням суду. Відповідач також не пропонував жодних посад з новоутворених підрозділах, та не надав щодо них відомості. Отже, доказів виконання відповідачем встановленої законом процедури та порядку звільнення надано не було. Незаконні дії адміністрації підтверджують факт упередженого ставлення відповідача до ОСОБА_1 та інших осіб.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечували доводи апеляційної скарги, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 з 20 червня 2018 року до 25 січня 2021 року працював у ДП «Артемсіль» та на час звільнення обіймав посаду заступника начальника відділу організації та забезпечення закупівель управління. 13 листопада 2018 року його переведено заступником начальника відділу організації та забезпечення закупівель управління; 08 серпня 2019 року його було звільнено за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України.

Згідно з наказом № 3 про прийом на роботу від 20.05.2020, ОСОБА_1 прийнято на роботу з 21.05.2020 заступником начальника відділу капітального будівництва управління, тимчасово. Згідно з наказом № 193 про переведення на іншу роботу від 06.07.2020, ОСОБА_1 переведено заступником начальника відділу організації та забезпечення закупівель управління.

Трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу № 6 від 25.01.2021.

Наказом № 21ш від 22.06.2020 ДП «Артемсіль» внесено постійні зміни до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та службовців управління з 22.06.2020 згідно додатку на наказу, а саме у відділ організації та забезпечення закупівель введено заступника начальника відділу з окладом 15 095 грн. усього за штатом 1 одиниця (том 2, а.с.34-35).

Згідно з наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з особового складу № 190-п від 13.10.2020 року, ОСОБА_3 призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Артемсіль» з 13 жовтня 2020 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку (том 1, а.с.144).

Відповідно до наказу № 383 від 27.10.2020 «Про затвердження структури підприємства та пов`язаних з цим заходів», у зв`язку з затвердженням нової структури підприємства, яка була погоджена Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 23 жовтня 2020, зменшенню обсягу виробництва продукції та виникненню інших несприятливих кризових фінансово-економічних факторів та явищ, з метою вдосконалення організаційної структури підприємства, закріплення сформованих відносин підлеглості і взаємозв`язків між структурними підрозділами, затверджена нова структура ДП «Артемсіль».

Відповідно до затвердженої структури скасовані відділи та посади по управлінню (п.4 наказу), в тому числі: відділ організації та забезпечення закупівель: начальник відділу 1 штатна одиниця; заступник начальника відділу 1 штатна одиниця, провідний інженер 2 штатні одиниці, інженер 1 категорії - 2 штатні одиниці та утворені структурні підрозділи та посади, в тому числі (п.5 наказу): - управління закупівель та тендерних процедур у складі: начальник управління, відділ постачання: начальник відділу; заступник начальника відділу; провідний інженер - 1 штатна одиниця; інженер 1 категорії 6 штатних одиниць; інженер ІІ категорії 5 штатних одиниць; інженер - І штатна одиниця; експедитор 1 штатна одиниця; відділ організації та забезпечення закупівель : начальник відділу 1штатна одиниця, провідни й інженер -2 штатні одиниці, інженер 1 категорії 2 штатні одиниці, а також створено відділ збуту (маркетингу) (п.5 наказу), який було доповнено двома посадами (пункт 6 наказу): провідний економіст із збуту та економіст із збуту І категорії, що підтверджує доводи позивача відносно створення таких посад. Тобто, відповідно до затвердженої структури скасовані деякі відділи та посади по управлінню ДП «Артемісль», в тому числі 1 штатна одиниця з окладом 15850 грн., яку саме займав ОСОБА_1 у відділі організації та забезпечення закупівель.

Згідно з Наказом № 383 від 27.10.2020 року утворена комісія з переведення, та в разі необхідності скорочення працівників, в склад якої входили: ОСОБА_4 голова комісії, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 члени комісії, ОСОБА_8 співголова комісії. Утвореній комісії стати до роботи у термін до 29 жовтня 2020 року (п.8 наказу). Начальнику ВК Ушаковій Ю.В. повідомити працівників під розпис про їх звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату і запропонувати їм всі наявні на підприємстві вакантні посади (роботу) не пізніше ніж за 2 місяці від запланованої дати скорочення, згідно ст.492 КЗпП України. У разі відсутності працівників, вказаних в п.1.1, на роботі з поважних причин поновити роботу комісії по виходу їх на роботу (п.10.2) (том 1 а.с.28-29).

Згідно п.9 вказаного вище наказу, у разі відмови працівників від переводу та продовження роботи в нових умовах трудовий договір припиняється згідно п. 6 статті 36 КЗпП України або на підставі п. 1ст.40 КЗпП України, там де відбувається скорочення штатної одиниці.

Пунктом 10 наказу начальнику відділу кадрів доручено: відповідно до вимогст.43 КЗпП України письмово повідомити виборний орган первинної профспілкової організації про плановане вивільнення працівників, які є членами профспілки. Повідомити працівників під розпис про їх звільнення у зв`язку зі скоро¬ченням чисельності або штату і запропонувати їм всі наявні на підприємстві вакантні посади (роботу) не пізніше ніж за 2 місяця від запланованої дати скорочення, згідно ст.49-2 КЗпП України. Підготувати документи і оформити процедуру скорочення чисельності працівників у порядку, встановленому трудовим законодавством. З наказом ознайомити всіх зацікавлених працівників.

З вказаним наказом позивача ознайомили під підпис у день його видання 27.10.2020 року і в цей же день його було попереджено про скорочення штатів відповідно до наказу № 383к від 27.10.2020 року в ДП «Артемсіль» персональним попередженням, що не заперечується сторонами.

Повідомленнями за № 3859 від 27.10.2020 та № 27/11-01-156 від 28.10.2020 в.о. директора ДП «Артемсіль» Луценко В.І. повідомила голову ППО ДП «Артемсіль» ОСОБА_8 та голову ППО незалежних профспілок гірників України ДП «Артемсіль» Рудковського Є.В. про те, що заплановано скоротити чисельність та штат працівників підприємства, в тому числі і у відділі організації та забезпечення закупівель заступника начальника відділу 1 штатна одиниця з окладом 15850 грн.

Листом № 96 від 17.11.2020 року голова ППО ДП «Артемсіль» Попов А.П. надав відповідь в.о. директора ДП «Артемсіль» Луценко В.І. про те, що з метою суворого дотримання законодавства під час процедури скорочення чисельності або штату працівників, враховуючи листи повідомлення № 27/11-01-156 від 28.10.2020 та № 3859 від 27.10.2020 в порядку статті 494 КЗпП України, він не заперечує проти проведення майбутнього скорочення штату працівників за умовою внесення змін до Наказу № 383к від 27.10.2020 та встановлення початку роботи комісії з 23.11.2020, про що видати відповідний наказ.

Наказом № 437 к від 23.11.2020, у зв`язку з отриманням повідомлення профспілкового органу та звернення голови профспілки щодо подовження початку роботи комісії, з метою недопущення порушень процедури скорочення чисельності або штату працівників, вирішено: п.8 викласти в новій редакції: «Утвореній комісії стати до роботи у термін 23 листопада 2020 року». У зв`язку з тим, що строк початку роботи комісії встановлено з 23.11.2020 раніше надані персональні попередження вважати недійсними. Зобов`язано начальника відділу кадрів ОСОБА_6 на виконання п.10.2. Наказу № 383к від 27.10.2020 «Про затвердження структури підприємства та пов`язаних з цим заходів» з дня початку роботи комісії повідомити працівників про їх звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату з вказівкою, що раніше надані персональні попередження є недійсними. Впродовж двомісячного терміну ознайомлювати та запропонувати працівникам, що підлягають скороченню, всі наявні на підприємстві вакансії.

На виконання наказу № 437к, 23.11.2020 року ОСОБА_1 було повторно попереджено про скорочення штатів відповідно до наказу № 383 к від 27.10.2020 року в ДП «Артемсіль». Згідно вказаного повідомлення зазначено про те, що з дати отримання цього персонального попередження раніше надане попередження від 27.10.2020 року слід вважати недійсним (т.с. 1, а.с.98).

Разом з попередженням, позивачу вручене під особистий підпис повідомлення, в якому йому запропоновано з`явитися на засідання комісії щодо скорочення та ознайомитись із запропонованим переліком вакансій, які наявні на підприємстві на поточний момент.

Позивач вважає, що наказ № 437 від 23.11.2020 щодо перенесення дати роботи комісії суперечить ст.49-2 КЗпП України і є таким, що дозволив відповідачу, в порушення КЗпП України, укладати договори та переводити на посади інших осіб в період з 27.10.2020 по 23.11.2020, не пропонуючи позивачеві такі посади.

Задовольняючи позовні вимоги. суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних і допустимих доказів щодо надання пропозицій позивачу про усі наявні протягом строку попередження конкретні вакантні посади та про відмову від них позивача відповідач не надав, тобто позивача звільнено з роботи відповідно до наказу №383 к від 27.10.2020 року з порушенням статей 40, 49-2 КЗпП України, тому заявлені позивачем вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі (посаді) є обґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Тобто однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Аналогічні роз`яснення зазначені у правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній від 07 серпня 2019 року у справі №442/61/16 (провадження № 61-22437св18).

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до переліку вакансій станом на 02.12.2020 року по ДП «Артемсіль» (які надані відповідачем) існували вакансії: рудник №1,3 - виробнича одиниця з затарювання солі: прибиральник виробничих приміщень 1 штатна одиниця, виробнича дільниця з помелу, переробки та навантаження солі складач поїздів 1 штатна одиниця. Рудник № 4, дільниця гірничих робіт: електрослюсар (слюсар) та з ремонту устаткування, 4р. (електрик) 1 штатна одиниця.

Відповідно до переліку вакансій станом на 08.12.2020 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3, виробнича одиниця з затарювання солі: прибиральник виробничих приміщень 1 штатна одиниця, виробнича дільниця з розфасування, та затарювання солі слюсар ремонтник 1 штатна одиниця. Рудник № 4, дільниця гірничих робіт: електрослюсар (слюсар) та з ремонту устаткування, 4р. (електрик) 1 штатна одиниця. Рудник № 7 дільниця гірничих робіт: електрослюсар (слюсар) та з ремонту устаткування, 4р. (електрик) 1 штатна одиниця. Дільниця з помелу, переробки та навантаження солі: прибиральник території 0,75 штатної одиниці. РБУ допоміжна дільниця: комірник-1 одиниця. ДАТЦ: машиніст автовишки та автогідропідіймач, 5 р. 1 штатна одиниця.

Відповідно до переліку вакансій станом на 22.12.2020 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3, дільниця гірничих робіт; виробнича дільниця з помелу, переробки та навантаження солі: відділення з помелу та переробки солі контролер харчової продукції; машиніст конвеєра, стовбуровий (підземний), зайнятий на поверхні шахти; грохотник; прибиральник виробничих приміщень. Служба з ремонту та налагоджування устаткування, відділення залізничного транспорту. Виробнича дільниця з розфасування та затарювання солі: служба з ремонту та налагоджування устаткування; відділення з розфасування солі. Будівельний цех: маляр. АПК: місця, заброньовані для прийняття інвалідів. Рудник № 4: дільниця гірничих робіт; ставбур; комбайнова виїмка солі; Електропідстанція: електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. Виробнича дільниця з помелу, переробки та навантаження солі: відділення з розфасування та затарювання солі. Рудник № 7 загальнорудничий персонал. Виробнича одиниця з помелу, переробки та навантаження солі; виробнича дільниця з розфасування та затарювання солі; будівельний цех; дільниця гірничих робіт; механічний цех поверхневого комплексу. Рудник № 8: Виробнича одиниця з помелу, переробки та навантаження солі; парокотельня; дільниця гірничих робіт; АПК; виробнича дільниця з розфасування та затарювання солі. РБУ: допоміжна дільниця: будівельна дільниця; АПК; ДАТЦ. Управління: спорткомплекс, ВЕБ охорона, господарський відділ, Центральна лабораторія, відділ постачання, склади.

Відповідно до переліку вакансій станом на 18.01.2021 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1, 3, рудник № 4; рудник № 7; рудник № 8 РБУ, ДАТЦ, Управління, всього 125,2 вакансій, з них 48,1 тимчасові, 3,6- інвалідні.

Відповідно до переліку вакансій станом на 25.01.2021 року по ДП «Артемсіль» існували вакансії: рудник №1,3, рудник № 4; рудник № 7; рудник № 8 РБУ, ДАТЦ, Управління, всього 126,9 вакансій, з них 47,65 тимчасові, 4,2- інвалідні.

Згідно з протоколами засідання комісії щодо скорочення штату працівників управління ДП «Артемісль» через зміну структури підприємства, ОСОБА_1 неодноразово був запрошений на засідання комісії, а саме 23.11.2020, 02.12.2020, 08.12.2020, 22.12.2020, 25.01.2021, де йому були запропоновані наявні вакансії (том 1, а.с.99-142). Однак, за відомостями, що складені за результатом роботи комісії, ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовився під особистий підпис До вказаних протоколів додані списки запропонованих вакансій (на окремих аркушах) станом на вказані вище дати, а також на окремих аркушах - списки працівників, які підлягають скороченню, серед яких вказаний ОСОБА_1 , як особа, яка відмовилась від запропонованих вакансій та наявний його підпис. Протоколи та списки не надані для ознайомлення позивачеві під підпис, тому неможливо встановити чи дійсно позивачеві пропонувались вказані у списках вакансії.

При цьому суд першої інстанції слушно звернув увагу на ту обставину, що наказом № 383 к від 27.10.2020 були утворені нові відділи та утворені і доповнені посади, які, в силу освіти, наявної кваліфікації, досвіду роботи та спеціальних знань та умінь позивач міг зайняти. Так, у штаті було утворено у відділі постачання управління закупівель та тендерних процедур 12 посад інженерів першої та другої категорії, в той час як раніше було 10 таких посад, дві з яких так і залишились вакантними по день звільнення позивача. Також відділ збуту (маркетингу) було доповнено двома посадами (пункт 6 наказу): провідний економіст із збуту та економіст із збуту І категорії, і на порушення закону ці посади йому не були запропоновані.

Крім того, судом першої інстанції був досліджений журнал реєстрації наказів з особового складу, якого вбачається, що було видано наступні накази: № 270 від 29.10.2020 року про переведення інженера кошторисно-договірного відділу на посаду економіста із збуту відділу збуту (маркетингу), №271 від 29.10.2020 року про переведення начальника кошторисно-договірного відділу управління на посаду провідного економіста із збуту відділу збуту (маркетингу), №291 від 02.11.2020 року про переведення оператора комп`ютерного набору відділу збуту та маркетингу на посаду економіста із збуту відділу збуту (маркетингу). Позивачеві ці посади відповідачем не пропонувались з посиланням у запереченнях на перегрупування та недостатність кваліфікації ОСОБА_1 .

В свою чергу, відповідач, не заперечуючи, що у вказаний період позивачеві не пропонувалось вакантні посади, у апеляційній скарзі прямо заперечує свій обов`язок з пропонування працівнику, посада якого скорочується, усіх наявних вакансій. При цьому зазначає у тому числі про невідповідність ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам.

Однак апеляційний суд зазначає, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося з дотриманням законодавства про працю. Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно того, що позивачу були запропоновані усі можливі посади чи що позивач не відповідає певним кваліфікаційним вимогам та не має можливості виконувати зазначену вище роботу.

Тобто, відповідач вимоги, передбачені ст. 49-2 КЗпП України не виконав, оскільки не запропонував ОСОБА_1 роботу за відповідною професією чи спеціальністю, а доводи апеляційної скарги, що вивільнення працівника відбулося з дотриманням вимог ст..49-2 КЗпП України, не знайшли свого підтвердження з урахуванням встановлених обставин справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач створив умови для зайняття вказаних посад у новоствореному відділі та ухилився від здійснення пропозиції щодо переведення ОСОБА_1 вакантні посади, з огляду на його високу кваліфікацію.

У Постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 824/3229/14а викладено висновок про те, що зміни в організації виробництва і праці не можуть бути підставою зловживань та незаконного звільнення працівників, а незначні розширення в діяльності відповідача не є змінами в організації виробництва та праці. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників, безумовно, є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 761/25605/17, провадження № 61 12187св19.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги обставини відносно застосування положень статті 42 КЗпП України лише до працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади, посада начальника відділу матеріально-технічного постачання була єдиною на підприємстві, тож застосування у такому випадку положень статті 42 КЗпП України до позивача є помилковим, оскільки судом першої інстанції в рішенні зазначено, що реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише посада позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для відшкодування відповідачу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Артемсіль» залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 08.02.2022 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв