Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому просить: стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі Ѕ частина від заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2021 року, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років; стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, понесених позивачем на оплату навчання дитини у розмірі 24000,00 грн. В обґрунтовування позовних вимог покликається на те, що сторони є батьками ОСОБА_4 . Після припинення шлюбних відносин дочка залишилась проживати із матір`ю. Батько здійснював утримання дитини відповідно до судового рішення. У 2020 році дитина закінчила школу та вступила до вищого навчального закладу, з яким позивач уклала договір про надання освітніх послуг. У відповідності до ст. 198 СК України просить стягувати аліменти з відповідача, адже останній має матеріальну можливість, однак у добровільному порядку не має наміру сплачувати аліменти. Разом із тим, оскільки позивач здійснив оплату навчання дочки за два семестри навчання, просить у відповідності до ст. 185 СК України стягнути додаткові витрати у розмірі їх половини, які підлягають поділ у рівних частках між батьками. У зв`язку із наведеними обставинами, просить позов задовольнити.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення проти позову. Наводить аргументи, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2000,00 грн. При визначенні розміру аліментів врахувати, що заборгованості зі сплати аліментів не мав та своєчасно такі сплачував, на його утриманні перебуває ще неповнолітня дитина, незадовільний стан здоров`я, дохід незначний. Щодо стягнення додаткових витрат то у таких необхідно відмовити, адже витрати на навчання за договором про надання освітніх послуг, викликані не особливими обставини, наявність яких необхідна для застосування ст. 185 СК України. Просить позов задовольнити частково.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення про те, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Визнання розміру аліментів, у частці чи у твердій сумі, є правом позивача, а не відповідача. Витрати на здоров`я є незначними, а тому не може бути підставою для неможливості сплати аліментів. Наявність у відповідача дружини та неповнолітньої дитини не позбавляє батьків обов`язку нести в рівному розмірі витрати на утримання повнолітньої дочки, яка навчається. Наявність у відповідача автомобіля та нерухомого майна (передано в оренду). Перебування на утриманні позивача батьків, які є пенсіонерами. Дочка на безоплатну форму навчання не вступила, у зв`язку з великим конкурсом на одне місце. Навчальний заклад обирався дочкою. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. Наводить доводи про те, що спосіб стягнення не заперечує, однак через можливе звільнення із місця праці, пропонує стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Доводи позивача про найм квартири, яка належить відповідачу не підтверджено жодними доказами. Батько позивача зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а відтак має можливість самостійно утримуватись. Батьки не зобов`язані брати участь у додаткових витрат на навчання у вищих навчальних закладах. Просить позов задовольнити частково.

17 вересня 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги та просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні відповідач та його представник заперечили проти позову частково з підстав викладених у заявах по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження /арк. спр. 4/.

23 квітня 2007 року рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на коритсь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину - 30 відсотків прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку /арк. спр. 14/.

Дочка разом із матір`ю зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 /арк. спр. 11/.

ОСОБА_4 є студенткою денної форми навчання за спеціальністю «Реклама та зв`язки з громадськістю, журналістика» Національного університету імені Тараса Шевченка. Строк навчання 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Дані обставини встановлені із договору про надання освітніх послуг навчального закладу /арк. спр. 9/.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обов`язку батьків утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з частини 1 статті 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вказаних норм дає підставу для висновку, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Повертаючись до матеріалів справи, суд установив, що відповідач на момент розгляду справи у суді офіційно працевлаштований, отримує дохід, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи.

Щодо відсутності отримання доходу відповідачем у майбутньому через можливе звільнення, адже відповідач попереджений про вивільнення за основним місцем праці та відмовився від запропонованих вакансій 26 жовтня 2021 року, однак, станом на розгляд справи не звільнений, то такі доводи суд не приймає до уваги, адже гуртуються на припущеннях та такі не можуть вплинути на виконання батьками обов`язку по утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Зміна матеріального стану відповідача може бути підставою для зміни розміру аліментів у відповідності до ст. 192 СК України.

Разом із тим, на утриманні відповідача від шлюбних відносин із ОСОБА_5 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , діагноз - гіпертонічна хвороба ІІ ст, ризик 3, хворіє більше 10 років, проходить періодично стаціонарне лікування з приводу загострень.

Таким чином, суд прийшов висновку, що у відповідача є дохід, а відтак є можливість надання матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я відповідача, наявність на утримання неповнолітньої дитини. Разом із тим, суд приймає доводи позивача про те, що у власності відповідача перебуває нерухоме майно, адже будь-яких заперечень із сторони відповідача не надійшло. Всі ці обставини суд враховує при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України.

Таким чином, щодо наявності умови можливості надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги, у відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України, суд приходить висновку, що у відповідача є наявною така можливість.

Щодо визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд прийшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Суд приймає до уваги встановлені вище обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України.

Позивачем заявлено перед судом вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, що є правом особи, яка звернулась із позовом до суду про стягнення аліментів у відповідності до ст. 184 СК України. З цього питання суд критично оцінює доводи відповідача про визнання розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки такі суперечать ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка навчається, матеріальне становище відповідача, який отримує дохід, його стан здоров`я, який дозволяє працювати надалі, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини та нерухомого майна на праві власності, однак існування таких підстав не звільняють відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, а є підставами при визначенні розміру аліментів, а тому суд прийшов до висновку, що аліменти необхідно стягувати у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю чи з 08 вересня 2021 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років або до закінчення навчання, а в іншій частині відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 11 вересня 2020 року № 1756, загальна вартість навчання ОСОБА_4 192000,00 грн, за семестр 24000,00 грн.

Позивачем сплачено вартість навчання за два семестри, що підтверджено квитанція про оплату від 11 вересня 2020 року та 02 лютого 2021 року /арк. спр. 12, 13/.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Беручи до уваги ті обставини, що батьки зобов`язані порівну брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, у тому числі, коли дитина продовжує навчання до досягнення двадцяти трьох років, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 24 000,00 грн, а позов в цій частині задовольнити.

Доводи позивача про перебування на утриманні батьків пенсіонерів, суд не приймає до уваги, адже жодних доказів, які б підтверджували необхідність надання таким допомоги не подано.

Інші аргументи відповідача, які наведені у заявах по суті, суд не бере до уваги, оскільки не стосуються предмету доказування.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат підлягають захисту шляхом задоволення позову частково.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору за подання такого позову до суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 908,00 грн судового збору в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2021 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на навчання ОСОБА_4 у розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійки.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908,00 грн в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 28 січня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець