З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
13 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказала, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину, та договору дарування частки квартири. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано у 2017 році. Відповідач з 01 травня 2017 року не проживає в спірній квартирі, і всі зв`язки із ним втрачено, в квартирі не з`являється. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.
28 грудня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком, шлюб із яким розірвано у 2017 році. Зазначила, що з часу розірвання шлюбу відповідач зібрав свої особисті речі і виїхав на постійне місце проживання до м. Києва, однак добровільно знятись з реєстрації з належної їй квартири не бажає, і не надає матеріальну допомогу на утримання житла.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надав, в зв`язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що з позивачем та відповідачем вона знайома приблизно 12-13 років. Пояснила, що позивач та відповідач були чоловіком та дружиною, відповідача ОСОБА_2 вона не бачила понад 4 роки. Від позивача їй стало відомо про те, що вони розірвали шлюб. Пояснила, що речей відповідача ОСОБА_2 у квартирі позивачки не має, про це їй достеменно відомо так як вона приходила до квартири позивачки оскільки вона проживає поверхом вище і іноді затоплює позивача.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що з позивачем та відповідачем вона знайома з 2000 років. Раніше ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були сім`єю. Через деякий час ОСОБА_6 кудись зник, і вона не бачила останнього вже понад п`ять років. Знає, що ОСОБА_6 проживає у м. Києві, і за адресою реєстрації у місті Кривому Розі не проживає.
Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-342, договору дарування частки квартири від 09 грудня 2014 року зареєстрованого в реєстрі за №848 (а.с. 8-9,10-12).
Як вбачається з копії довідки № 7 від 29.11.2021, виданої Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова.Ком», за адресою: АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_5 , яка є власником квартири, зареєстрований, зокрема ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_3 та затвердженого головою правління ОСББ «Соколовська 13», згідно якому відповідач ОСОБА_2 з 01 травня 2017 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.17).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачу на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 321, 391,405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати на оплату судового збору в сумі 908 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на заочне рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 21 лютого 2022 року.
Суддя: О. В. Колочко