ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/5407/21

провадження № 22-ц/4809/391/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2021 року у складі судді Іванової Н.Ю.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначала, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними.

Предметом спору у даній справі є визнання недійним договорів дарування житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки, розміщених по АДРЕСА_1 . Вказані договори були підписані нею під тиском, а відтак є підстави для визнання їх недійсними.

В заяві, ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 159,6 м. кв., із господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,0619 га., кадастровий номер 35100000:14:09:0019, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Вказана заява обґрунтована тим, що згідно договору дарування № 695 від 24 жовтня 2019 року нею був відчужений будинок загальною площею 159, 6 м.кв., із господарськими будівлями. На підставі договору дарування № 697 в цей же день нею також відчужено земельну ділянку площею 0,0619 га., кадастровий номер 35100000:14:09:0019. Обдарований за вказаними договорами є її син ОСОБА_2 .

Не дивлячись на відчуження майна, вона постійно проживала в будинку та користувалася земельною ділянкою. Проте, 29 грудня 2020 року син вигнав її із житла та змінив замки, відтак вона фактично позбавлена єдиного житла та місця проживання.

В цей же день їй стало відомо, що житловий будинок виставлений на продаж в мережі інтернет на сайті OLX. Оголошення 17 грудня 2020 року розмістила дружина її сина і саме її номер вказано як контактний номер продавця. Таким чином, є підстави вважати, що даний будинок може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 159,6 м. кв., із господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,0619 га., кадастровий номер 35100000:14:09:0019, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій його представник ОСОБА_3 зазначала, що у позивача було безліч можливостей та часу для оскарження правочинів, однак позивач ними не скористалась. При особистому спілкуванні з позивачем, вона повідомила, що ніякого позову до суду не подавала, це зробила її донька, яка мешкає в м. Харкові. Вважає, що вказані обставини ставлять під сумнів позовні вимоги ОСОБА_1 .

Вказувала, що договори дарування були укладенні в письмовій формі та посвідченні нотаріусом з власної волі позивача.

Посилаючись на те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності для захисту прав сторін та реалізації подальшого виконання рішення суду, просила скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2021 року в частині накладення арешту на майно та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Позивач, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданння апеляційного суду не прибула, надала до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи через її хворобу.

Відповідно до ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби для явки в судове засідання.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок із господарськими будівлями та земельну ділянку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, у разі задоволення її позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема у пункті 1 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяжень - відсутні (а.с16-17).

Доводи апеляційної скарги про те, що захід забезпечення позову є неспівмірним з позовними вимогами не можна вважати обгрунтованими, оскільки судом було встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо визнання недійним договорів дарування житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки, розміщених по АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Посилання заявника на порушення його прав накладенням арешту, є безпідставним, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються на час розгляду справи, при цьому, особа, яка заявила відповідну заяву, довела її обґрунтованість та співмірність зі своїми позовними вимогами.

З огляду на наведене, колегія суддів, враховуючи вимоги співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову щодо заявлених позовних вимог вважає, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у подальшому може утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Отже, враховуючи, характер спірних правовідносин, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позов для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля збереження майна та унеможливлення його відчуження на користь третіх осіб.

Слід також зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження та порушення майнових прав відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко