ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/387/21Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/817/242/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря - Мендрик І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №602/387/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року, ухваленого суддею Радосюком А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач просить стягнути в її користь з відповідача 6 000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує матеріальної допомоги, а відповідач, що є батьком дитини, ухиляється від надання такої матеріальної допомоги на її утримання, хоча працездатний, доходи отримує від роботи за кордоном, крім того йому на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 3 500 гривень 00 копійок - судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в користь держави 908 гривень 00 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 132-134).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Череватий Петро Миколайович просить прийняти постанову, якою рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року по справі №602/387/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, а також, стягнути судові витрати, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню (а.с. 146-148).

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. зазначив, що право на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина. Проте, позивачка у своїй позовній заяві повинна була зазначити, якими саме доказами підтверджується факт проживання разом з нею їхньої спільної з відповідачем дитини та додати такі докази разом із своєю позовною заявою або ж надати їх в процесі розгляду справи, чого зроблено нею не було. Вказує, що надана ОСОБА_2 довідка, яка була їй видана 02 вересня 2020 року виконкомом Лановецькою міською радою є неналежним доказом, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту проживання дитини разом із позивачкою на час звернення до суду із позовною заявою матеріали справи не містять. Також посилається на те, що ОСОБА_2 постійно проживає за кордоном. В Україну приїжджає на не тривалий час, що в свою чергу не надає їй права на отримання аліментів. Крім того, їх спільна донька раніше здебільшого проживала із матір`ю позивачки в той час, як відповідач час від часу на не тривалий час їздив за кордон. Коли він повертався в Україну, то дочка проживала разом з ним у належній йому квартирі. Донька перебувала на його утриманні навіть в той час коли тимчасово проживала з бабусею на підтвердження чого ним було надано значну кількість платіжних документів та чеків, які містяться в матеріалах справи. В свою чергу, позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вона будучи за кордоном бере участь у матеріальному утриманні спільної з відповідачем дитини. Також, суд не надав належної оцінки відповіді Державної прикордонної служби України про їхній перетин Державного кордону України.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Покотило Юрія Володимировича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року без змін, посилаючись на те, що вона є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Вказує, що оскаржуване рішення прийнято 24 вересня 2021 року, факт проживання дитини з відповідачем станом на 13 грудня 2021 року жодним чином не спростовує обставин, з яких суд виходив при прийнятті вказаного рішення. Крім того, дочка сторін, в дійсності, в той час коли відповідач знаходиться на території України, інколи тимчасово проживає разом із ним. Однак, таке проживання є тимчасовим і пов`язане з бажанням батька дитини проводити час з дочкою та брати участь у її вихованні, проти чого мати дитини не заперечує і навпаки сприяє. Більше того, у зв`язку із тим, що апелянтом встановлене судом місце проживання дитини поставлено під сумнів, позивачем від Лановецької міської ради було витребувано довідку про осіб, місце проживання яких зареєстровано в АДРЕСА_2 , станом на 17 січня 2022 року, в якій вказано, що неповнолітня дочка сторін станом на теперішній час проживає та зареєстрована разом з позивачкою. Також, безпідставними та необґрунтованими є посилання на відповідь Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону України, за період з 01 січня 2019 року по 20 травня 2021 року, адже, позивач перетинала кордон 4 рази, а відповідач 9 разів.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 06 червня 2008 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що свідчить Свідоцтво про шлюб, Серія НОМЕР_4 , актовий запис №21 (а.с. 4).

Під час даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 13 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №73 (а.с. 5).

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 вересня 2019 року, справа №602/615/19, шлюб, який зареєстрований 06 червня 2008 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №21, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 6).

Згідно з копії довідки №5490/03-16/1, виданої 02 вересня 2020 року Лановецькою міською радою Лановецького району Тернопільської області, станом на 02 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , згідно даних будинкової книги були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1980 р.н., ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_6 , 1957 р.н., ОСОБА_7 , 2002 р.н. (а.с. 7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №222101337 від 31 серпня 2020 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

Згідно з чеків про оплату товарів, відповідачем ОСОБА_1 були здійснені покупки товарів для дочки: 29.04.2020 року в ТРЦ Подоляни на суму 1 499,00 грн., 29.04.2021 року в ТРЦ Подоляни на суму 1 465,00 грн., 29.04.2021 року в ТРЦ Подоляни на суму 854,00 грн., 29.04.2020 року в ТРЦ Подоляни на суму 917,00 грн., 29.04.2021 року в магазині ІНФОРМАЦІЯ_4 на суму 971,00 грн., 29.04.2020 року в магазині ІНФОРМАЦІЯ_5 на суму 695,00 грн., 08.05.2021 року в магазині Фланті на суму 292,00 грн. (а.с. 21-28).

Згідно з накладної №130 від 11 травня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 у ПП ОСОБА_8 були придбані товари: ліжко дитяче, матрац, крісло офісне, ковдра, подушка, комплект постільний на суму 9 000,00 грн. (а.с. 29).

Відповідно до копій платіжних доручень, відповідачем ОСОБА_1 у 2020-2021 роках щомісячно перераховувались грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_3 (а.с. 31-92).

Як вбачається з повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, позивач ОСОБА_2 , та відповідач ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року по 20 травня 2021 року неодноразово перетинали Державний кордон України (а.с. 127).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що хоча відповідач і надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки, однак цих коштів не вистачає для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, при цьому враховано вимоги ст.ст.180, 182 СК України.

Колегія суддів, з даним висновкам суду першої інстанції погоджується, оскільки суд вірно встановив обставини справи і правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України Про охорону дитинства).

Згідно зі статтею 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

В законодавстві термін тверда грошова сума є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду.

Грошовою одиницею України є гривня (стаття 99 Конституції України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стягуючи аліменти і визначаючи їх розмір, суд врахував вимоги статей 180-182 СК України, зокрема, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, те , що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а також враховано матеріальне становище платника аліментів, його вік, відсутність інших утриманців, наявність нерухомості, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , майновий стан відповідачки, яка не працює, стан здоров`я доньки. Тому, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Не заслуговують на увагу доводи заявника, що їх дочка на час звернення до суду не проживає з матір`ю, тобто позивачем по справі, оскільки з довідки, виданої виконавчим комітетом Лановецької міської ради №5490/03-16/1 від 02.09.2020 видно, що ОСОБА_3 , 2009 р.н., зареєстрована з ОСОБА_2 , 1980 р.н.

Долучений до апеляційної скарги акт від 13.12.2021, який складений депутатом міської ради Стецюком П.В., колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що рішення по справі ухвалено 24 вересня 2021 року, тому факт проживання дитини з відповідачем станом на 13 грудня 2021 року жодним чином не спростовує обставин, з яких суд виходив при прийнятті оспорюваного рішення. Крім цього, представником позивача до відзиву долучений акт від 18.01.2022, з якого видно, що ОСОБА_3 прописана і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі, яка належить матері ОСОБА_9 гр. ОСОБА_2 .

Крім цього, відповідачем не оспорювалося місце проживання малолітньої ОСОБА_3 .

Також доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказу по справі, а саме: відповіді Державної прикордонної служби, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з даної відповіді видно, що позивач ОСОБА_2 в період з 01.01.2019 по 20.05.2021 - 4 рази виїжджала за межі України, в той час як відповідач ОСОБА_1 в цей же період виїжджав 9 разів.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича слід залишити без задоволення, а рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 28 грудня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про змінення судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді