РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Грушковської Л.Ю.,

за участю секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці за загальними правилами позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника адвоката Смірнова Сергія Михайловича до ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними,

в с т а н о в и в :

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Смірнов С.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою в якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.11.2002 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, у спадковій справі №475 за 2002 рік, зареєстроване в реєстрі за №1495 видане на спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23.07.2018 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, у спадковій справі №358/2018 за 2018 рік, зареєстроване в реєстрі за №2-1707 видане на спадкове майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; скасувати розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Носковецької сільської ради» №627 від 21.11.2006 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, площею 1,6267 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №381320, виданий 16.06.2007 року Жмеринською районною державною адміністрацією Вінницької області, на підставі розпорядження №627 від 21.11.2006 року, в підтвердження право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,6267 га, призначену для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №60, за кадастровим номером земельної ділянки :05:002:0089 та витребувати з Жмеринської районної державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №475, заведеної 08.11.2002 року щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріали спадкової справи №358/2018, заведеної 23.07.2018 року щодо майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Носківці, Жмеринського району Вінницької області, помер батько позивачів ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Носківці, Жмеринського району Вінницької області, померла матір позивачів ОСОБА_5 . ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований в с. Носківці, Жмеринського району, у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняла ОСОБА_1 . Спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Носківці, Жмеринського району, у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому, за життя ОСОБА_5 13.02.2002 року здійснила особисте розпорядження щодо свого майна на випадок свої смерті у вигляді заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області Назарчук Т.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 4, відповідно до якого заповідала все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях.

Вищезазначений заповіт за дивним збігом обставин виявився відсутнім у Спадковому реєстрі та в архівних справах Носковецької сільської ради. Позивачі планують звернутися з відповідною заявою з приводу даних обставин до правоохоронних органів.

В грудні 2020 року позивач стало відомо, що їх рідний брат ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3 , відповідач) оформив спадщину після смерті батьків без їх відома.

В судове засідання представник позивача - адвокат Смірнов С.М. не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі за наявними в справі доказами, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі (а.с.48).

Ухвалою від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 08.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено таке.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , виданим Носковецькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області 26.12.1959 року, актовий запис № 71, де ОСОБА_4 являється її батьком, а ОСОБА_5 матір`ю (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 12.04.1980 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 , та змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 16);

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 , виданим Носковецькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області 07.05.1957 року, актовий запис № 25, де ОСОБА_4 являється її батьком, а ОСОБА_5 матір`ю (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 13.05.1982 року, відповідно до якого, ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10 , та змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 31.05.2013 року, відповідно до якого, ОСОБА_12 уклала шлюб із ОСОБА_13 , та змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 02.02.2000 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 25.11.2002 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Носковецької сільської ради №437 від 07.05.2019 про те, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Носківці Жмеринського району Вінницької області, а саме: вступили у фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядились домашніми та особистими речами померлої в січні 2003 (а.с.24).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Носковецької сільської ради №132 від 06.02.2020 про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав та був зареєстрований в с. Носківці Жмеринського району Вінницької області, а саме: вступила у фактичне володіння та управління майном померлого, розпорядилась домашніми та особистими речами померлого в березні 2000 (а.с. 25).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63042959 від 24.12.2020 року встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіт не залишав (а.с. 26-27).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63042931 від 24.12.2020 року встановлено, що 08.11.2002 року було заведено спадкову справу № 475 щодо майна померлого ОСОБА_4 і того ж дня видано свідоцтво про право на спадщину № 1495 (а.с.28).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63042588 від 24.12.2020 року встановлено, що за життя ОСОБА_5 заповіт не залишала (а.с. 29-50).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63042569 від 24.12.2020 року встановлено, що 23.07.2018 року було заведено спадкову справу № 358/2018 щодо майна померлої ОСОБА_5 (а.с.51).

З відповіді відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.01.2021 року за № 0-2-0.22-6/106-21 стало відомо, що за матір`ю ОСОБА_5 було зареєстровано право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП «Вільна Україна», площею 2,01 в умовних кадастрових гектарах, на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0355503, виданого на підставі розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року за № 393. Державний акт на ім`я ОСОБА_5 не видавався. В подальшому за померлою ОСОБА_5 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_9 площею 1,8455 га (рілля), право на яке може бути успадковане її спадкоємцями. З тієї ж відповіді відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області стало відомо, що за батьком ОСОБА_4 було зареєстровано право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП «Вільна Україна», площею 2,01 в умовних кадастрових гектарах, на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0355565, виданого на підставі розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року за № 393. Громадянин ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.11.2002 року. За ОСОБА_6 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,6267 га (рілля) та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 381320 (а.с. 52-53).

Відповідно до спадкової справи №475/1495 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , представник ОСОБА_6 - ОСОБА_15 подала заяву до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, в якій просила видати на ім`я доручителя свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначила, що крім ОСОБА_6 інших спадкоємців за законом в померлого немає. Пережилої дружини немає. 08.11.2002 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП "Вільна Країна" с. Носківці Жмеринського району Вінницької області розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), пайового фонду майна КСП "Вільна Країна" с. Носківці Жмеринського району Вінницької області (реорганізоване підприємство - СТОВ "Земля" с. Носківці), частка якого визначена в розмірі 3410 грн. або 0, 29 % загальної вартості майна пайового фонду підприємства, грошовоих внесків з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Носковецькій філії Жмеринського відділення Ощадбанку №2910/030 на особових рахунках № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 (а.с. 178-189).

Відповідно до спадкової справи №358/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , 23.07.2018 подав заяву до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. Зазначив, що крім нього інших спадкоємців за законом, пережилого чоловіка, а також особи, з якою спадкодавиця проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі немає. 23.07.2018 ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 81-132).

В ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу).

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ст. 1299 ЦК України).

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як зазначено в абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

У постанові від 11.12.2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Судом встановлено, що представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_15 при подачі 08.11.2002 року нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 повідомив, що крім нього інших спадкоємців за законом немає, тобто не повідомив, що у нього є дві рідні сестри, а саме: позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та мати ОСОБА_5 , яка на день подання заяви була жива, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також при подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері відповідач не повідомив, що у нього є дві рідні сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і отримав свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до матеріалів справи позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_4 шляхом вступу в фактичне володіння та управління майном померлих, розпорядились домашніми та особистими речами померлих, у зв`язку з чим їх права порушені при оформленні спадщини відповідачем, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 08.11.2002 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, у спадковій справі №475 за 2002 рік, зареєстроване в реєстрі за №1495 видане на спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 23.07.2018 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, у спадковій справі №358/2018 за 2018 рік, зареєстроване в реєстрі за №2-1707 видане на спадкове майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають до задоволення.

Представник відповідача адвокат Чоловський О.М. подав пояснення, в яких просив відмовити позивачам в задоволенні позову про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними з підстав пропущення строку позовної давності.

Судом встановлено, що позивачам стало відомо про оформлення їх братом ОСОБА_6 спадщини після смерті батьків у грудні 2020 року, коли вони отримали витяги із спадкового реєстру щодо батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 , а оскільки позивачі вважають, що відповідачем порушено їх право на спадкування, в них виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав шляхом пред`явлення позову про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. Як зазначено вище, позивачі отримали витяги зі спадкового реєстру 24.12.2020 року, а отже дізнались про порушення своїх прав, тому саме з цього часу в них виникла можливість реалізувати своє право про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними в судовому порядку.

За таких обставин, позивачі не пропустили строк звернення до суду з даним позовом, так як згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Суд вважає, що позовні вимоги про скасування розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Носковецької сільської ради» №627 від 21.11.2006 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, площею 1,6267 га та про визнання недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №381320, виданий 16.06.2007 року Жмеринською районною державною адміністрацією Вінницької області, на підставі розпорядження №627 від 21.11.2006 року, в підтвердження право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,6267 га, призначену для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №60, за кадастровим номером земельної ділянки :05:002:0089 не підлягають задоволенню враховуючи таке.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та, з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Позивачі клопотання про залучення належного відповідача, а саме Жмеринської районної державної адміністрації не надали.

Так як ці вимоги заявлені до неналежного відповідача ОСОБА_6 , тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.11.2002 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, у спадковій справі № 475 за 2002 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1495 видане на спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23.07.2018 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області, у спадковій справі № 358/2018 за 2018 рік, зареєстроване в реєстрі за № 2-1707 видане на спадкове майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя