Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

06.12.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, доньку залишити проживати з нею.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне подружнє життя між ними не склалося, шлюбні відносини між фактично припинені, шлюб існує формально. Також зазначає, що від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Вказує, що відповідач добровільно кошти на утримання доньки не надає, хоча працює за кордоном та має хороший дохід. Позивачка стверджує, що на матеріальне забезпечення дитини витрачає близько 3000 грн. на місяць.

Ухвалою суду від 09.12.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 09 год. 30 хв. 28.01.2022.

В судове засідання позивачка не з`явилася, однак 28.01.2022 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має.

Відповідач в судове засідання, зокрема призначене на 04.02.2022, не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, викликався до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судової влади України.

На підставі наявних у справі доказів, керуючись п.п. 1-4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

05.10.2018 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №834. Прізвище після одруження чоловіка - ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_6 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки та відповідача народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 81. Батьком значиться ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Зі змісту ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 19 СК України під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так як відповідачем не надіслано відзив на позов в строки передбачені законом та визначені судом в ухвалі про відкриття провадження, в яких висловив заперечення щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю, в судове засідання такий не з`явився, а відтак суд вважає, що спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній, а тому вважає за можливе задовольнити вимогу позивачки щодо залишення проживання дитини з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні (ст. 7 Закону).

При цьому ст. 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки наразі дитина постійно проживає разом з позивачкою, тягар утримання дитини лежить на ній, за твердженням позивачки, яке не спростоване відповідачем, останній має хороший заробіток, працюючи за кордоном, при цьому витрати позивачки на дитину становлять 3000 грн. щомісяця, суд вважає, що остання має право на отримання аліментів від батька дитини - відповідача, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З врахуванням того, що позивачкою при зверненні до суду з розглядуваним позовом в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу сплачено судовий збір у сумі 908 грн., а за вимогу про стягнення аліментів такий не сплачувався відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути суму у 908 грн. з відповідача на користь позивачки, а також суму у 908 грн. (за розгляд судом вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів) з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265, 274-279, 280-289, 355 ЦПК України, ст. 56, 105, 110, 112, 115, 182, 184 СК України, суд

ухвалив:

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №834, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 07.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 ) сплачений позивачкою судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов