Справа № 307/2033/21
Провадження № 2/307/550/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Діовші А.Я., відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Олага О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, та розташований на ній об`єкт незавершеного будівництва, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, об`єктом права спільної сумісної власності подружжяОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, та на Ѕ частину розташованого на ній об`єкту незавершеного будівництва.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 червня 1999 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 року розірвано. За період перебування в шлюбі 13 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Грином Н.М. за № 134 вони з відповідачем придбали земельну ділянку, площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, яку було оформлено на відповідача. В подальшому, на вказаній земельній ділянці вони за спільні кошти розпочали будувати будинок, однак, не завершивши будівельні, вони розлучилися. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, 331 ЦК України

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Діовші А.Я. в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить у позові відмовити з тих підстав, що вказану земельну ділянку він придбав за кошти в сумі 40 000 гривень, які він особисто позичив у ОСОБА_3 , оскільки на час придбання ним земельної ділянки вони з позивачкою вже проживали окремо і не вели спільне господарство. Просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Олаг О.М. в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просить у позові відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали цивільної справи, суд уважає, що позов потрібно задовольнити частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1999 року, що також підтверджено копією свідоцтва про одруження, що є в матеріалах справи.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 даний шлюб між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що також підтверджується копією рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

За період перебування в зареєстрованому шлюбі відповідач ОСОБА_2 набув у власність на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 2020 року за № 134, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Грином Н.М., земельну ділянку, площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, та вказана земельна ділянка в цілому зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 244, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та факт придбання вказаної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу визнав в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 ..

Відповідно до звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, наданого представником позивача адвокатом Діовші А.Я. в підготовчому судовому засіданні 28 вересня 2021 року, оціночна вартість вказаної земельної ділянки, визначена методичним підходом, який базується на зіставленні цін продажу подібних земельних ділянок, становить 256 363,00 гривень.

Відповідачем ОСОБА_2 надана в судовому засіданні під час розгляду справи копія розписки, написаної ним від руки 10 лютого 2020 року, відповідно до змісту якої він отримав у борг від ОСОБА_3 40 000, 00 гривень для придбання земельної ділянки в смт. Солотвино та вказаний борг зобов`язався повернути на першу вимогу позичальника.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , будучи допитана в якості свідка, показала суду, що на даний час вона проживає з відповідачем ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах. З колишнім подружжям - відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 вона знайомі вже тривалий час, в той час коли вони проживали у шлюбі. Кошти в сумі 40 000,00 гривень вона позичила відповідачу ОСОБА_2 на початку лютого 2020 року для придбання земельної ділянки. На даний час кошти відповідач ОСОБА_2 їй не повернув.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , будучи допитаним в якості свідка, показав, що колишнє подружжя відповідача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 він знає з 2019 року, він являється їхнім сусідом. Позивача ОСОБА_1 він востаннє бачив у квартирі у вересні 2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , будучи допитана в якості свідка, показала, вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_2 , позивач та відповідач прожили разом близько 20 років. Позивача ОСОБА_1 немає вдома та вона її не бачила з вересня 2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , будучи допитаним в якості свідка, показав, він є племінником відповідача ОСОБА_2 , постійно проживає у м. Виноградів, а у смт. Соловино проживає його бабуся і в неї він буває досить часто близько 20 разів на рік. Востаннє позивача ОСОБА_7 він там бачив у вересні 2019 року.

За змістом частини третьої статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, була набута відповідачем ОСОБА_2 в період зареєстрованого шлюбу з позивачем ОСОБА_1 за відплатним договором та, відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжяОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача в цій частині слід задовольнити та визнати земельну ділянку площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, об`єктом права

спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Що ж стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований на цій земельній ділянці об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на Ѕ частини цього об`єкту незавершеного будівництва, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цих вимог з тих підстав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами про наявність на спірній земельній ділянці такого незавершеного будівництвом житлового будинку.

Посилання в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2 на ті обставини, що сторони станом на день укладення договору купівлі продажу 13 лютого 2020 року спільно не проживали, спільне господарство не вели, спільного бюджету не мали, то такі суд не бере до уваги, позаяк конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Оскільки шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 року, а спірний договір купівлі-продажу укладено 13 лютого 2020 року, тобто в період шлюбу між сторонами, то майно набуте відповідачем ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області відповідно до ст. 60 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і таку слід залишити у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів частин першої-другої, четвертої статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, на підставі частини четвертої статті 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обов`язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 на розписку про отримання у ОСОБА_3 в борг коштів в сумі 40 000, 00 гривень на придбання земельної ділянки, то така розписка, на думку суду, не є належним доказом, який би свідчив, що земельна ділянка придбана не за спільні кошти подружжя, а за кошти, отримані ним у борг, оскільки така розписка не містить посилання для придбання саме якої земельної ділянки відповідач отримав борг в сумі 40 000,00 гривень, та у розписці зазначено, що борг зобов`язується повернути на першу вимогу позичальника, тобто на свою вимогу, а правова природа договору позики передбачає повернення коштів позикодавцю, а не позичальнику. Крім того, відповідачем не доведено, що укладений у період шлюбу вказаний договір позики був укладений за згодою позивача ОСОБА_1 та в інтересах сім`ї, оскільки цей договір позики на суму 40 000, 00 гривень виходить за межі дрібного побутового.

Також суд не бере до уваги покази свідків, допитаних за клопотанням відповідача ОСОБА_2 , оскільки їх показами не підтверджені жодні обставини, що мають значення для вирішення даної справи.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя судам роз`яснено, що

вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в

цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових, речових доказів та електронних доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зважаючи на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду в розмірі двох позовних вимог немайнового та майнового характеру, в сумі 1816, 00 гривень належить покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та заборони відповідачу ОСОБА_2 здійснювати вчиняти будь-які дії щодо її відчуження, накладені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання даним судовим рішенням законної сили та після вказаного строку вищевказані заходи забезпечення позову скасовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 133-141, 158, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна задовольнити частково.

Визнати земельну ділянку площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, об`єктом права спільної сумісної власності подружжяОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поділитиземельну ділянку, площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області.

Залишити земельну ділянку площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, що розташована за адресою: смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1816, 00 гривень (Одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) судового збору.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:002:0266, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та заборони відповідачу ОСОБА_2 здійснювати вчиняти будь-які дії щодо її відчуження, накладені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання даним судовим рішенням законної сили та після вказаного строку вищевказані заходи забезпечення позову скасовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 18 лютого 2022 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.