Постанова

Іменем України

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 687/359/20

провадження № 61-18283св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до Приватного підприємства «Кочубіївське» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року, ухвалене суддею Горобець Н. О., та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня

2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Приватного підприємства «Кочубіївське» (далі - ПП «Кочубіївське») про визнання недійсним договору оренди землі.

Позов обґрунтований тим, що він є власником земельної ділянки площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080, яка розташована на території Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У 2019 році йому стало відомо про існування договору оренди землі, який укладений 21 липня 2015 року нібито між ним та ПП «Кочубіївське», відповідно до якого належну йому земельну ділянку передано в оренду відповідачу строком на 10 років. Право оренди зареєстровано 23 вересня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, індексний номер 24690760.

Позивач, вказуючи на те, що цей договір оренди землі він не підписував та волевиявлення на його укладення не мав, просив визнати його недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 залучено його спадкоємця ОСОБА_2 (а. с. 75).

16 грудня 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну предмету позову, у якій посилалася на те, що попередній власник земельної ділянки оспорюваний договір власноручно не підписував, а тому такий договір є неукладеним відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 червня 2020 року № 145/2047/16-ц. Наразі вона не може користуватися успадкованою земельною ділянкою площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080, через існування зареєстрованого договору з ПП «Кочубіївське», а тому вона просила суд усунути їй перешкоди у користуванні нею шляхом повернення її з незаконного володіння ПП «Кочубіївське», а також скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо цієї земельної ділянки, що зареєстроване 23 вересня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 11300603, з одночасним припиненням права оренди ПП «Кочубіївське» на цю земельну ділянку.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області

від 06 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року, у задоволенні позову

ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення судів про відмову у позові мотивовані відсутністю доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 не підписував договір оренди земельної ділянки від 21 липня 2015 року. Крім того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на укладення цього договору. Зокрема, питання оригінальності підпису ОСОБА_1 у оспорюваному договорі могло бути вирішено шляхом проведення експертизи, однак від проведення останньої представник ОСОБА_2 відмовився. З огляду на ці обставини суди вважали, що підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 не має, оскільки судами не було встановлено порушення її прав щодо успадкованої земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 липня

2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня

2021 року і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Заявник посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Обставини справи та висновки за результатами розгляду справи, зроблені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що 21 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП «Кочубіївське» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (орендодавець) передав ПП «Кочубіївське» (орендар) у строкове платне користування належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 1,3758 га, кадастровий номер :03:004:0080, яка розташована на території Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

23 вересня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, на підставі вищевказаного договору зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 1,3758 га, кадастровий номер :03:004:0080, строком на 10 років.

Вирішуючи питання щодо волевиявлення ОСОБА_1 на укладення оспорюваного договору оренди, суди дійшли висновку про те, що належних та допустимих доказів, які б це спростовували, суду надано не було. Оригінальність підпису ОСОБА_1 в договорі оренди від 21 липня 2015 року неспростована, а тому підстав для визнання договору не укладеним немає.

Натомість підтвердженням укладення цього договору, за висновками судів, є отримання ОСОБА_1 орендної плати за передану в оренду ПП «Кочубіївське» земельну ділянку протягом 2015 - 2019 років, про що свідчать платіжні відомості (49 - 53).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 лютого 2021 року приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявським В. Б., ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0080, площею 1,3758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області та належала померлому ОСОБА_1 .

Змінюючи позовні вимоги представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 наполягав на тому, що ефективним способом захисту у даній справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення останньої із незаконного володіння ПП «Кочубіївське».

Перевіряючи підставність таких вимог, суди дійшли висновку про їх необґрунтованість, оскільки судами не було встановлено порушення прав ОСОБА_2 щодо успадкованої нею земельної ділянки.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 посилається на те, що в оскаржуваних судових рішеннях суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 2/2218/3845/11 (провадження № 61-6708св19) та від 18 червня 2019 року у справі № 920/330/18.

Колегія суддів вважає такі доводи заявника безпідставними, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. У цих справах застосовано інше нормативно-правове регулювання, ніж застосовано у справі, яка переглядається, з урахуванням встановлених у ній конкретних обставин.

Так, у справі № 2/2218/3845/11 предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Предметом спору у справі № 920/330/18 хоча і є визнання недійсною додаткової угоди до договору суборенди земельних ділянок, але обставини встановлені у ній судами, є іншими ніж у справі, яка наразі переглядається Верховним Судом.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Колегія суддів вважає, що у справі, яка розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Крім того, доводами заявника також є те, що 17 грудня 2020 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було подано до суду клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи щодо встановлення оригінальності підпису ОСОБА_1 в оспорюваному договорі оренди від 21 липня 2015 року. У зв`язку з цим суд зобов`язав відповідача надати оригінал цього договору, який, як стверджує заявник, суду надано не було, відповідно, й експертиза у справі не була призначена.

На спростування таких доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі доводи заявника є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні 08 червня 2021 року представник відповідача ОСОБА_5 надав суду оригінал договору оренди від 21 липня 2015 року, який залучено до справи. Натомість представник позивача ОСОБА_3 в цьому ж судовому засіданні не наполягав на призначенні експертизи, що підтверджується протоколом судового засідання та звукозаписом, який був прослуханий колегією суддів Верховного Суду.

У зв`язку з цим експертиза у справі не призначалася і не проводилася.

За відсутності висновку експертизи щодо належності підпису у спірному договорі оренди ОСОБА_1 та на підставі досліджуваних доказів, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Також колегія суддів звертає увагу заявника на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних помилок.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня

2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров