Справа № 152/1498/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2022 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області

вимоги позивача: про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити дії,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Чаленко Н.В.,

представники відповідача ОСОБА_2 , адвокат Куйдан О.І.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позивач 8 грудня 2021 року звернулася до суду із цим позовом та вказала, що 4 жовтня 2016 року вона була прийнята на роботу в Шаргородську центральну районну лікарню, в загально-медичний відділ провізором на 0,5 ставки. В період з жовтня 2017 року по 24 грудня 2020 року позивач знаходилася у відпустках у зв`язку із вагітністю та пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Після цього 24 грудня 2020 року позивач приступила до виконання своїх обов`язків. 6 вересня 2021 року головним лікарем ОСОБА_3 було видано наказ №75 «Про проведення позапланової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на складі лікарні». Позивач зазначає, що із цим наказом ознайомлена не була та участі у проведенні інвентаризації не приймала. За результатами проведеної інвентаризації та виявлених фактів нестачі, головним лікарем ОСОБА_3 було видано наказ №76 від 13 вересня 2021 року про проведення службового розслідування», а наказом №79 від 16 вересня 2021 року позапланова інвентаризація медикаментів та медичного інвентарю була продовжена. Позивач, відчуваючи негативне ставлення до себе та намагання керівництва лікарні звинуватити її у нестачі матеріальних цінностей, вирішила звільнитися. 21 вересня 2021 року позивач звернулась до головного лікаря із заявою, в якій просила звільнити її за згодою сторін з 22 вересня 2021 року. Не отримавши на цю заяву ніякої відповіді, позивач вдруге звернулася до головного лікаря лікарні і просила звільнити її з 8 жовтня 2021 року, тобто через 2 тижні після повідомлення про бажання звільнитися. Друга заява також була написана 21 вересня 2021 року. З 8 жовтня 2021 року позивач припинила працювати в КНП «Шаргородська міська лікарня». 15 жовтня 2021 року позивач звернулася до головного лікаря із заявою та просила видати їй трудову книжку та здійснити повний розрахунок. 18 жовтня 2021 року на ім`я позивача був направлений лист головного лікаря, в якому йшлося, що станом на 15 жовтня 2021 року позивач не звільнена з роботи, їй запропоновано узгодити питання недостачі з подальшим вирішення питання про звільнення. Вважаючи, що такими діями відповідач порушує її конституційне право на працю, позивач звернулася до Жмеринської окружної прокуратури. Відповідна заява позивача була перенаправлена прокурором за належністю до управління Держпраці у Вінницькій області. 18 листопада 2021 року на адресу позивача було направлено листа управління Держпраці у Вінницькій області, в якому йдеться, що позивач наказом №201 головного лікаря відсторонена від роботи з 21 жовтня 2021 року тимчасово, до закінчення проведення службового розслідування. При цьому жодної правової оцінки діям керівництва лікарні щодо незаконності відмови звільнити позивача, здійснити з нею розрахунок та видати трудову книжку, не надано. У зв`язку із вищевикладеними обставинами, позивач звернулася до суду та просила: розірвати безстроковий трудовий договір, укладений між нею та відповідачем, зобов`язавши відповідача видати трудову книжку із внесенням запису про звільнення позивача на підставі частини третьої статті 38 КЗпП; зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки видачі їй трудової книжки з 8 жовтня 2021 року по день фактичної видачі трудової книжки; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 10000 грн та всі понесені судові витрати (а.с.4-10).

2. Отримавши 17 січня 2022 року наказ №4 КНП «Шаргородська міська лікарня» від 4 січня 2022 року про припинення трудового договору із нею та про звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП, 25 січня 2022 року позивач збільшила свої позовні вимоги та, крім вищевикладених вимог, просила також визнати незаконним наказ №4 КНП «Шаргородська міська лікарня» від 4 січня 2022 року; визнати недійсним та зобов`язати відповідача скасувати запис у трудовій книжці про її звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП з 4 січня 2022 року. Ці вимоги обґрунтовані тим, що відповідач звільнив позивача за вказаною підставою без встановлення її вини. За фактом виявленої недостачі матеріальних цінностей правоохоронними органами внесено відомості до ЄРДР. Винні особи наразі не встановлені. Крім цього, позивач також зазначила, що незважаючи на її звільнення 4 січня 2022 року, трудова книжка їй так і не була вручена (а.с.117-120).

3. На обґрунтування позовних вимог позивач надала суду копію наказу про прийняття на роботу, копії заяв про звільнення, лист головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня», копію звернення до Жмеринської окружної прокуратури, копію відповіді виконувача обов`язків керівника Жмеринської окружної прокуратури, копію адвокатського запиту, відповідь представника відповідача на адвокатський запит, копію заяви про видачу наказу про звільнення та трудової книжки, копію листа заступника начальника Управління Держпраці у Вінницькій області, копію звернення до відповідача про надання документів, копію листа представника відповідача щодо необхідності надання особистих пояснень в рамках службового розслідування, копії запрошень на засідання профспілкового комітету, копію листа представника відповідача про необхідність з`явитися на робочому місці після відсторонення, копію наказу про припинення трудового договору, копію наказу про проведення службового розслідування, копію наказу про відсторонення від роботи, копії протоколів засідання комісії, копію акту інвентаризації, копію посадової інструкції провізора, копію акту службового розслідування, копію клопотання головного лікаря на отримання згоди на звільнення, копію протоколу засідання профспілкового комітету.

Крім цього, за клопотанням представника позивача судом було зобов`язано відповідача надати додатково такі документи:довідку про розмір середньомісячної та одноденної заробітної плати позивача, копії наказів про прийняття позивача на роботу, надання відпусток по вагітності і пологах, по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, копії наказів про проведення інвентаризації, про відсторонення позивача від роботи.

4. Відзив на позов до суду не надходив. Разом із витребуваними судом документами, представник відповідача надав суду також копію наказу про проведення службового розслідування, копії протоколів засідання комісії, копії доповідних записок головного бухгалтера, копію акту інвентаризації, копію договору про повну матеріальну відповідальність, копію посадової інструкції провізора, копії доповідних провізора ОСОБА_4 , копії заяв позивача, копію акту Державної служби України з питань праці, копії повідомлень, які направлялись відповідачем позивачу, копії актів про невихід на роботу, про невихід на зв`язок, копію клопотання головного лікаря на отримання згоди на звільнення, копію протоколу засідання профспілкового комітету.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. 29 грудня 2021 року представник відповідача подав до суду заяву про зупинення розгляду цієї справи у зв`язку із кримінальним провадженням №0000045 від 22 вересня 2021 року (а.с.46).

6. 24 січня 2022 року представник відповідача подав заяву про відкладення судового розгляду (а.с.114).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою судді від 10 грудня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачу строк до 24 грудня 2021 року для надання відзиву на позов. Крім цього, встановлено позивача та відповідача строк до 5 січня 2022 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.30).

8. Ухвалою суду від 5 січня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цій справі (а.с.57).

9. Ухвалою суду від 5 січня 2022 року судовий розгляд відкладено для надання представником відповідача додаткових документів (а.с.58).

10. Ухвалою суду від 25 січня 2022 року судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача (а.с.140).

ІV. Пояснення сторін, надані в судовому засіданні.

11. Позивач та її представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. На запитання головуючого представник позивача зазначила, що законність розпоряджень головного лікаря в цілому та наказу про відсторонення позивача від роботи зокрема, позивачем не оскаржувалися. 21 вересня 2021 року позивач у своїй заяві попередила роботодавця про намір звільнитися за два тижні. Тому, на думку представника позивача, відповідач повинен був звільнити позивача з 8 жовтня 2021 року за її бажанням, видати трудову книжку та здійснити повний розрахунок з позивачем. Однак цього не відбулося, відтак були грубо порушені конституційні права позивача на працю. Тому підставою розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем в позові вказано саме частину третю статті 38 КЗпП. Відповідно до вказаної підстави відбувається розірвання трудового договору у визначений працівником строк за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Крім цього, у результаті неправомірних дій представника відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода. У зв`язку із тим, що відповідач не здійснив звільнення позивача у вищевказаний строк та не провів з нею повний розрахунок, до цього часу не видає їй трудову книжку, остання позбавлена можливість працевлаштуватися та утримувати свою сім`ю. Звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП відбулося без встановлення її вини у вчиненні будь-яких дій, які б могли бути підставою для втрати довіри до неї. Кримінальне провадження, яке відкрите по факту виявлення недостачі матеріальних цінностей в КНП «Шаргородська міська лікарня» триває, винні особи не встановлені. Станом на час розгляду цієї справи у суді 9 лютого 2022 року, трудова книжка відповідачем не вручена позивачу і знаходиться в КНП «Шаргородська міська лікарня». Після 4 січня 2022 року, тобто після звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП відповідач не надіслав на адресу позивача її трудову книжку.

12. Представники відповідача позов не визнали повністю.

Представник ОСОБА_2 зазначила, що позивач була ознайомлена під особистий підпис із посадовою інструкцією провізора, а отже, і з своїми правами, посадовими обов`язками та відповідальністю. Під час проведення позапланової інвентаризації товарів і матеріальних цінностей на складі в КНП «Шаргородська міська лікарня» була виявлена нестача матеріальних цінностей. Проаналізувавши результати позапланової інвентаризації препаратів та виробів медичного призначення по складу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 комісія з`ясувала, що в діях вказаних провізорів міститься склад дисциплінарного порушення у виді неналежного виконання покладених на них службових обов`язків, в результаті чого роботодавцю заподіяно шкоду, зокрема, провізором ОСОБА_1 в сумі 77248,17 грн. Позивач відмовилася брати участь у проведенні інвентаризації та надавати будь-які пояснення з приводу виявленої недостачі. Позивач була відсторонена від роботи з 21 жовтня 2021 року тимчасово на час проведення службового розслідування. Після відсторонення позивач на робоче місце не з`явилася. До дисциплінарної відповідальності позивача не притягували. Крім цього, у зв`язку із зверненням позивача, на підприємстві була проведена перевірка Держпраці, яка не виявила ніяких порушень у діях відповідача відносно позивача. Окремо представник звернула увагу суду на те, що у відповідача відсутні підстави надсилати трудову книжку позивачу поштою, оскільки від неї не надходила відповідна заява про це. Особисто для вручення їй трудової книжки в КНП «Шаргородська міська лікарня» ОСОБА_1 не приходила.

Представник ОСОБА_5 вказав, що в позовних вимогах не конкретизовано з якого часу позивач просить розірвати з нею трудовий договір (не вказана дата). Підтримавши висловлені представником ОСОБА_2 обставини, додатково зазначив, що по закінченню відсторонення позивача від роботи, остання зобов`язана була з`явитися на робочому місці та продовжити роботу. Її невихід на роботу було зафіксовано шляхом складання відповідних актів. Роботодавець звернувся із відповідним клопотанням до профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП у зв`язку із втратою довіри. Профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача, тому наказом від 4 січня 2022 року її було звільнено за цією підставою. На підставі всього вищевикладеного, представник вважав, що всі вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

V. Фактичні обставини встановлені Судом.

13. Відповідно до копії наказу №130 від 4 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було прийнято на роботу в Шаргородську центральну районну лікарню щ 4 жовтня 2016 року в загальномедичний відділ провізором на 0,5 ставки (а.с.13).

14. Згідно з копією заяви, 21 вересня 2021 року позивач звернулася до головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» та просила звільнити її із займаної посади провізора за угодою сторін з 8 жовтня 2021 року (а.с.14, 85).

15. Відповідно до заяви, 15 жовтня 2021 року позивач звернулася до головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» та просила видати їй трудову книжку та розрахунок згідно поданої заяви на звільнення. Позивач зазначає, що заява подана нею згідно кодексу про працю за два тижні (а.с.15, 84).

16. Згідно із листом головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» від 18 жовтня 2021 року №1592, ОСОБА_1 було повідомлено, що трудова книжка їй не може бути видана, оскільки вона ще не звільнена, станом на 15 жовтня 2021 року вона є працівником КНП «Шаргородська міська лікарня». В результаті інвентаризації, при виникненні недостачі медичних препаратів і медикаментів, проводиться службове розслідування. Головний лікар просить позивача взаємно узгодити питання недостачі із подальшим вирішення питання про звільнення її із посади (а.с.16, 93, 135, 150).

17. Відповідно до копії заяви, 19 жовтня 2021 року позивач звернулася до Жмеринської окружної прокуратури та вказала, що 21 вересня 2021 року нею було надіслано заяву про звільнення її із займаної посади провізора, з 8 жовтня 2021 року по даний час із нею не проведений розрахунок та не видано їй трудову книжку. Позивач просила допомогти у вирішенні вказаного питання (а.с.17).

18. Згідно з листом виконувача обов`язків керівника Жмеринської окружної прокуратури від 22 жовтня 2021 року, звернення позивача було спрямовано за належністю до управління Держпраці у Вінницькій області (а.с.18).

19. Відповідно до копії адвокатського запиту, 5 листопада 2021 року адвокат позивача звернулася до головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» і просила надати їй належним чином завірені копії наказів про проведення службового розслідування, про відсторонення ОСОБА_1 , від роботи, про передачу складу медикаментів, інформацію щодо виплати заробітної плати за жовтень 2021 року, копії заяв ОСОБА_1 на звільнення від 21 вересня 2021 року та 15 жовтня 2021 року з візою про дату звільнення (а.с.19).

20. Згідно із копією заяви, 5 листопада 2021 року, позивач звернулася до головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» та зазначила, що 21 вересня 2021 року нею була подана заява про звільнення за угодою сторін, однак в усній формі їй було відмовлено. 15 жовтня 2021 року позивач знову зверталася із заявою про звільнення за власним бажанням. Згідно діючого законодавства (ч.1 ст. 38 КЗпП) у позивача є обов`язок відпрацювати два тижні. 21 жовтня 2021 року позивач була відсторонена від роботи. 29 жовтня 2021 року закінчився термін, на який керівник має право зобов`язати працівника відпрацьовувати на підприємстві, зобов`язаний звільнити працівника та видати трудову книжку. Позивач просила надати їй копію наказу про звільнення та трудову книжку (а.с.20, 101).

21. Відповідно до копії листа головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» від 12 листопада 2021 року №1712, адвокату позивача було відмолено в наданні копій документів на адвокатський запит у зв`язку із ненаданням нею належним чином завіреної копії ордеру (а.с.21).

22. Згідно з копією листа заступника начальника управління Держпраці у Вінницькій області від 18 листопада 2021 року, позивачу було повідомлено про те, що Управлінням було розглянуто її звернення до Жмеринської окружної прокуратури. На складі, де працює позивач була виявлена нестача медичних препаратів та виробів медичного призначення. У зв`язку із вказаним фактом відкрито кримінальне провадження. Позивача повідомлено також, що між нею та керівництвом лікарні виник трудовий спір (а.с.22-23).

23. Відповідно до копії заяви, 8 грудня 2021 року позивач звернулася до головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» та просила надати їй довідку про розмір її одноденного заробітку, копії наказів про проведення інвентаризації медикаментів та про відсторонення від виконання посадових обов`язків (а.с.24, 102).

24. Згідно з копією листа головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» від 2 грудня 2021 року №1840, позивачу відправлено нагадування про те, що по факту виявленої нестачі медикаментів проводиться службове розслідування. Позивачу запропоновано надати особисте письмове пояснення з подальшим відшкодуванням суми нестачі в грошовому еквіваленті 77248,17 грн в термін до 10 грудня 2021 року. Взаємно узгоджені питання недостачі дадуть змогу вирішити питання про звільнення позивача з посади та видачі трудової книжки (а.с.51, 103, 151).

25. Відповідно до копій листів голови профспілкового комітету ППО КНП «Шаргородська міська лікарня» позивача було запрошено взяти участь у засіданнях 24 та 30 грудня 2021 року о 10-00 год з приводу клопотання головного лікаря на отримання згоди на звільнення ОСОБА_1 через втрату довіри (а.с.52, 53).

26. Згідно з копією листа головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» від 21 грудня 2021 року №1929, позивачу було повідомлено, 21 грудня 2021 року це останній день її відсторонення від виконання посадових обов`язків. Позивача просили з`явитися на робочому місці та приступити до виконання своїх безпосередніх обов`язків з 22 грудня 2021 року (а.с.54, 105).

27. Відповідно до копії наказу №76 від 13 вересня 2021 року КНП «Шаргородська міська лікарня», з метою об`єктивного та всебічного з`ясування обставин, що виникли в результаті виявлених фактів нестачі під час інвентаризації з 7 по 9 вересня 2021 року згідно наказу №75 від 6 вересня 2021 року по КНП «Шаргородська міська лікарня» «Про проведення позапланової інвентаризації товарів матеріальних цінностей на складі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 », наказано провести службове розслідування факту нестачі з 13 вересня 221 року протягом двох місяців. Для проведення службового розслідування була створена комісія у складі голови та чотирьох членів (а.с.66, 122).

28. Згідно з копією протоколу засідання №1 комісії від 29 вересня 2021 року, комісія прийшла до висновку, що в діях провізорів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , є склад дисциплінарного порушення, що полягає у неналежному виконанні трудових обов`язків, в результаті чого роботодавцю заподіяно шкоду в розмірі по провізору ОСОБА_4 в сумі 259975,75 грн та по провізору ОСОБА_1 в сумі 77248,17 грн. Комісія вважала за необхідне продовжити акт звірки, отримати від ОСОБА_1 письмові пояснення та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у виді догани (а.с.67-68, 124-125). За результатами цього засідання комісією був складений також акт службового розслідування (а.с.132-134)

29. Відповідно до копії протоколу засідання №2 комісії від 20 жовтня 2021 року, комісія вирішила з`ясувати обставини невиходу на роботу ОСОБА_1 та відсторонити останню від виконання своїх посадових обов`язків з 21 жовтня 2021 року тимчасово до закінчення проведення службового розслідування (а.с.69, 126).

30. Згідно з копією протоколу засідання №3 комісії від 1 грудня 2021 року, комісія вирішила зв`язатися з провізором ОСОБА_1 та попросити останню надати особисте письмове пояснення щодо факту нестачі (а.с.70, 127).

31. Відповідно до копії протоколу засідання №4 комісії від 15 грудня 2021 року, комісія вирішила зафіксувати актом неявку провізора ОСОБА_1 до КНП «Шаргородська міська лікарня» та звільнити позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП (а.с.71, 128).

32. Згідно з копіями доповідних записок головного бухгалтера КНП «Шаргородська міська лікарня» ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_1 відмовилася: ознайомлюватися із наказом №75 від 6 вересня 2021 року «Про проведення позапланової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на складі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 » (а.с.72); ознайомлюватися із наказом №77 від 13 вересня 2021 року «Про проведення позапланової інвентаризації медикаментів та медичного інвентарю» (а.с.73); ознайомлюватися із наказом №79 від 16 вересня 2021 року «Про продовження проведення позапланової інвентаризації медикаментів та медичного інвентарю» (а.с.74). Інвентаризація була проведена з 16 по 23 вересня 2021 року на складі медикаментів в присутності матеріально-відповідальних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.75). ОСОБА_1 відмовилася підписуватись на інвентаризаційному описі від 29 вересня 2021 року та на звіряльній відомості результатів інвентаризації запасів від 16 та від 29 вересня 2021 року (а.с.76, 78).

33. Відповідно до акту інвентаризації від 29 вересня 2021 року, за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 , рахується нестача по медичних препаратах в сумі 71076,27 грн та по виробах медичного призначення в сумі 6171,90 грн (а.с.77, 129).

34. Згідно з копією договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, останній був укладений між керівником КНП «Шаргородська міська лікарня» від імені підприємства з ОСОБА_1 13 жовтня 2021 року. За цим договором позивач зобов`язалась дбайливо відноситись до переданих їй для збереження або для інших цілей матеріальних цінностей власника, вживати заходів щодо запобігання збитку; вчасно повідомляти власника про всі обставини, що загрожують забезпеченню неушкодженості довірених їй матеріальних цінностей; вести облік матеріальних цінностей; брати участь інвентаризації довірених їй матеріальних цінностей. Дія договору поширюється на весь час роботи з довіреними працівнику матеріальними цінностями власника (а.с.79).

35. Відповідно до копії посадової інструкції провізора КНП «Шаргородська міська лікарня», провізор підпорядковується безпосередньо головному лікарю. Провізор, зокрема, забезпечує лікувально-профілактичні заклади лікарськими засобами та іншими товарами медичного призначення, веде облік господарських операцій та звітність, проводить інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, відповідно до встановлених правил здійснює прийом від постачальників, контроль якості, зберігання на складі, відпуск лікарських засобів та виробів медичного призначення (а.с.80-81, 130-131).

36. Згідно з копією заяви, 21 вересня 2021 року позивач звернулася до головного лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» та просила звільнити її із займаної посади з 22 вересня 2021 року за угодою сторін згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку за період з 24 грудня 2020 року по 22 вересня 2021 року терміном 8 календарних днів та 10 календарних днів, як матері двох дітей віком до 15 років за 2020 рік (а.с.82).

37. Відповідно до копій доповідних провізора ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , вийшовши із лікарняного 2 жовтня 2021 року не виконує свої функціональні обов`язки. З 1 вересня 2021 року склад у повному обсязі переведений на ОСОБА_4 .. Відвідування ОСОБА_1 роботи є вільним, без дотримання робочого часу (а.с.83). ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 18, 19 та 20 жовтня 2021 року (а.с.86, 88, 90), у зв`язку з чим були складені відповідні акти про невихід на роботу (а.с.87, 89, 91). 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на роботу не з`явилася (а.с.92). 21 жовтня 2021 року ОСОБА_4 в себе в кабінеті виявила ключі, які нажали ОСОБА_1 (а.с.95).

38. Згідно з копією наказу №201 від 21 жовтня 2021 року КНП «Шаргородська міська лікарня», позивача було відсторонено від виконання посадових обов`язків з 21 жовтня 2021 року до закінчення проведення службового розслідування (а.с.94, 123).

39. Як видно з акту №02-32-49/65 Управління Держпраці у Вінницькій області від 4 листопада 2021 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства про працю в КНП «Шаргородська міська лікарня» порушень на підприємстві виявлено не було (а.с.96-100).

40. Відповідно до копій актів про невихід на зв`язок від 1 та 15 грудня 2021 року, ОСОБА_1 ігнорувала спроби керівництва лікарні з нею зв`язатись для узгодження питання виявленої недостачі та подальшого її звільнення з роботи (а.с.104, 149).

41. Згідно із інформацією, наданою головним лікарем КНП «Шаргородська міська січня лікарня» 17 січня 2022 року, заробітна плата позивачу в жовтні 2021 року була нарахована з 4 по 20 жовтня 2021 року та становила 3471,60 грн (а.с.106). Середньоденний заробіток позивача у жовтні 2021 року склав 315,60 грн (а.с.107). Позивач по 1 жовтня 2021 року знаходилась на лікарняному, а з 21 жовтня 2021 року була відсторонена від роботи (а.с.108).

42. 21 грудня 2021 року головний лікар КНП «Шаргородська міська лікарня» звернувся до голови профспілкового комітету КНП «Шаргородська міська лікарня» та просив розглянути питання щодо звільнення ОСОБА_1 через втрату довіри та надати попередню згоду (а.с.109, 136).

43. Відповідно до копії протоколу №7 засідання ППО КНП «Шаргородська міська лікарня» від 30 грудня 2021 року, ОСОБА_1 була відсутня під час розгляду питання щодо надання згоди на її звільнення через втрату довіри. Профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача з роботи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України (а.с.110, 137).

44. Згідно з копією наказу №4 КНП «Шаргородська міська лікарня» від 4 січня 2022 року, позивача було звільнено з роботи згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довіри (а.с.121).

45. Відповідно до копій актів про невихід на роботу, після відсторонення позивач ОСОБА_1 22, 23 та 24 грудня 2021 року на роботу не вийшла (а.с.152, 153, 154).

46. Згідно з копією акту приймання і передачі препаратів та виробів медичного призначення від 22 жовтня 2021 року, передача складу медикаментів відбулась без участі позивача (а.с.155).

VІ. Оцінка Суду.

47. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

48. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

49. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

50. Згідно з статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

51. Пунктом 1 статті 36 КЗпП України визначено, що обидві сторони трудових відносин найманий працівник та роботодавець, можуть припинити дію трудового договору, укладеного на невизначений строк, за угодою сторін. Особливість підстави припинення трудового договору за угодою сторін полягає в тому, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк. За угодою сторін безстроковий трудовий договір може бути припинено в будь-який строк, щодо якого працівник і роботодавець досягли домовленості. Такий строк може бути як меншим, так і перевищувати встановлений для звільнення за власним бажанням працівника двотижневий період. Недосягнення сторонами згоди щодо припинення трудового договору та відсутність узгодженої дати звільнення позбавляє роботодавця права на звільнення працівника з такої підстави, як угода сторін.

52. У пункті 8 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 зазначається, що при домовленості між працівником і роботодавцем про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника і працівника. Роботодавець, зі свого боку, вправі відмовити працівникові у розірванні трудового договору за угодою сторін. У такому разі останній може переписати свою заяву на звільнення за власним бажанням з поважних чи без поважних причин. А вже відмовити працівникові у звільненні за власним бажанням роботодавець не має права.

53. Подання працівником заяви про розірвання трудового договору повинно бути добровільним і виражати його волевиявлення щодо звільнення з роботи.

54. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 21 вересня 2021 року позивач подала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін з 8 жовтня 2021 року (див. пункт 14). З боку роботодавця було відсутнє волевиявлення припинити трудовий договір. Відтак трудовий договір не міг бути припинений на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. 15 жовтня 2021 року позивач пише іншу заяву, в якій просить видати їй трудову книжку та розрахунок згідно поданої заяви на звільнення. Позивач зазначає, що заява подана нею згідно кодексу про працю за два тижні (див. пункт 15). Суд констатує, що ця заява не містить посилання на те, що позивач бажає припинити трудові відносини з власної ініціативи відповідно до статті 38 КЗпП України. Ця заява фактично відсилає до попередньо поданої 21 вересня 2021 року заяви. Позивач, не пишучи нової заяви, у зв`язку із відсутністю згоди роботодавця на її звільнення, на власний розсуд вважала свою заяву від 21 вересня 2021 року попередженням роботодавця про її звільнення за власним бажання за два тижні. В свою чергу роботодавець не вправі інтерпретувати заяви працівника на власний розсуд. Тому і видати наказ про звільнення позивача за її бажанням з 8 жовтня 2021 року на підставі частини першої статті 38 КЗпП України роботодавець не мав законних підстав.

55. У зв`язку із зверненням позивача до прокуратури щодо порушення її трудових прав в КНП «Шаргородська міська лікарня» була проведена перевірка управління Держпраці у Вінницькій області. Ця перевірка не виявила жодних порушень законодавства про працю, в тому числі і щодо відсторонення позивача від роботи на період службового розслідування (див. пункт 39). Як було повідомлено представником позивача в судовому засіданні, позивач не оскаржувала дії роботодавця щодо її відсторонення від роботи.

56. Згідно із частиною третьою статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України є порушення власником трудового законодавства або умов трудового договору. При цьому для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника (постанова Верховного суду в справі №199/8766/18 від 22 квітня 2020 року).

57. Суд, проаналізувавши обставини справи вважає, що в даному випадку в діях відповідача були відсутні порушення трудового законодавства, а тому, відповідно і відсутні підстави для припинення трудового договору з ініціативи позивача за частиною третьою статті 38 КЗпП України.

58. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку та видачі їй трудової книжки з 8 жовтня 2021 року, які є похідними від вимоги розірвати трудовий договір на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, також задоволенню не підлягають.

59. Позивачем та її представником заподіяння позивачу з боку відповідача будь-якої моральної шкоди не було доведено жодним належним та допустимим доказом. Тому ця позовна вимога також задоволенню не підлягає.

60. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

61. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями) (постанова Верховного суду у справі №592/8437/20 від 2 червня 2021 року).

62. Виходячи з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт. Виходячи з положень статті 135-1 КЗпП України обслуговування матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов`язаних зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

63. З посадової інструкції провізора (див. пункт 35), видно, що позивач як провізор веде облік господарських операцій та звітність, проводить інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, відповідно до встановлених правил здійснює прийом від постачальників, контроль якості, зберігання на складі, відпуск лікарських засобів та виробів медичного призначення. Виходячи із цього позивач за своїми трудовими обов`язками здійснювала прийом, збереження та розподіл товарно-матеріальних цінностей, виконання нею вказаних дій носило відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цих цінностей.

64. Актом інвентаризації від 29 вересня 2021 року та актом службового розслідування від 29 вересня 2021 року (див. пункти 28, 33) було встановлено, що за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 , рахується нестача по медичних препаратах в сумі 71076,27 грн та по виробах медичного призначення в сумі 6171,90 грн.

65. Позивач як провізор безпосередньо обслуговувала товарно-матеріальні цінності, здійснювала їх прийом, зберігання, і розподіл, тому її звільнення на підставі положень пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку зі втратою довір`я, відповідає положенням трудового законодавства, так в КНП «Шаргородська міська лікарня» було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується належними та допустимими доказами.

66. При цьому, Суд також звертає на те, що при звільненні позивача із вказаної підстави відповідачем було попередньо отримано згоду профспілкового комітету (див. пункт 43). Так, відповідно до частини другої та третьої статті 43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Так, позивач була повідомлена про засідання профспілкового комітету щодо розгляду питання про її звільнення, на це засідання не з`явилася (див. пункт 25).

67. Що стосується невидачі позивачу трудової книжки, то відповідно до положень статті 47 Кодексу законів про працю України: власник або уповноважений ним орган зобов`язаний провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку в день звільнення.

68. Згідно з пунктами 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301, трудові книжки повинні зберігатися на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Отже, трудова книжка зберігається, як правило, у кадровій службі (службі управління персоналом), а відповідальність за неї несе керівництво.

69. Згідно з пунктами 2.4, 4.1, 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» Міністерства праці України, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, усі записи, що здійснюються в трудовій книжці: про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу, але не пізніше тижневого строку видання такого наказу, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу, тобто, підстави звільнення, що зазначенні в наказі про звільнення, мають відповідати підставам, зазначеним у трудовій книжці. Так, у випадку звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

В ситуації, коли власник затримав видачу трудової книжки, днем звільнення вважається день її видачі. В такому разі видається новий наказ, де зазначається новий день звільнення, і вноситься запис до трудової книжки працівника, а раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї ж Інструкції.

70. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, тоді власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

71. В судовому засіданні встановлено, що після 4 січня 2022 року позивач до КНП «Шаргородська міська лікарня» із заявою про надіслання їй трудової книжки на конкретну поштову адресу не зверталася, особисто забрати трудову книжку не приходила. Тому, на думку суду, позивач не довела, що в діях відповідача є ознаки затримки у видачі їй трудової книжки.

72. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

73. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

VIІ. Загальні висновки Суду.

74. Оцінивши надані позивачем та її представником докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, Суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, однак недостатніми. Ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, проте у своїй сукупності вони не підтверджують обставини порушення трудових прав позивача з боку відповідача.

VIІІ. Розподіл судових витрат.

75. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

76. Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

77. При подачі даного позову до суду позивач сплатила 4086 грн судового збору, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 8 грудня 2021 року на суму 908 грн, квитанцією №0.0..1 від 8 грудня 2021 року на суму 2270 грн та квитанцією №0.0..1 від 8 грудня 2021 року на суму 908 грн (а.с.1-3).

78. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надала суду квитанцію адвоката Чаленко Н.В. №17 від 5 листопада 2021 року на суму 1000 грн та квитанцію адвоката Чаленко Н.В. №21 від 28 грудня 2021 року на суму 5000 грн (а.с.156).

79. Таким чином встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору та надання правової допомоги.

80. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі, Суд доходить висновку, що судові витрати пов`язані з розглядом справи слід залишити за позивачем.

З цих підстав,

Керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 79, 80, 89, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення виготовлено 18 лютого 2022 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід. № НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Чаленко Надія Василівна, місцезнаходження вул..Павлова, 7а, м. Жмеринка Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №101, видане на підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури 26 лютого 1998 року №1, діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 5 листопада 2021 року та ордеру серії ВН №187367 від 28 грудня 2021 року.

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області, місцезнаходження вул.. Чорновола, 9, м. Шаргород Вінницької області, .

Представники відповідача: Верлан-Кульшенко Олена Олександрівна, яка проживає по АДРЕСА_3 , діє на підставі довіреності від 27 січня 2022 року, виданої головним лікарем КНП «Шаргородська міська лікарня» Чорним В.В.; адвокат Куйдан Олег Ігорович, який знаходиться по вул.. Магістратська, 84 оф.10 в м. Вінниця, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000153 від 21 червня 2017 року, видане Радою адвокатів Вінницької області на підставі рішення №6від 21 червня 2017 року, діє на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 21 січня 2022 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АВ 1030134 від 9 лютого 2022 року.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА