РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить припинити поширення правового режиму спільного сумісного майна на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за нею та визнати дану квартиру її особистою приватною власністю.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 червня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, спільне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2020 року по справі №569/17455/20 між нею та відповідачем шлюб розірвано, дочку залишено проживати разом з нею.

Під час шлюбу вона відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16 травня 2016 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 , придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Квартира була придбана за позичкові кошти, отримані нею відповідно до договору позики укладеного 06 травня 2016 року з ОСОБА_5 , відповідно до якого нею було одержано 251 230 грн. 00 коп. на придбання квартири. Вказані кошти поверталися виключно нею після розірвання шлюбу. В поверненні цих коштів та сплаті відсотків за договором відповідач жодної участі не приймав.

Зважаючи на той факт, що квартира АДРЕСА_1 нею була придбана за особисті кошти вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 17 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_6 подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та участі позивача, позов задовольнити, судові витрати покласти на позивача.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 17 лютого 2022 року відповідач подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено судом, 09 червня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_8 ; дружини ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дібрівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області 09 червня 2012 року, серії НОМЕР_1 .

Під час перебування у шлюбі 11 травня 2016 року ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_4 про купівлю нею квартири АДРЕСА_1 за 225 000 грн. 00 коп., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрованим в реєстрі за №1075 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №58815505 від 11 травня 2016 року.

Крім того, 06 травня 2016 року ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір позики з ОСОБА_5 , як позикодавцем, згідно якого позикодавець передала у власність позичальнику, а позичальник прийняла у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 251 230 грн. 00 коп., що еквівалентно 10 000 дол. США, та зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 10 000 дол. США або еквівалентну суму в національній валюті України по курсу Національного банка України станом на день фактичного повернення грошових коштів не пізніше 06 травня 2019 року, що підтверджується договором позики від 06 травня 2016 року та розпискою від 06 травня 2016 року.

Як вказано у позовній заяві шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2020 року в справі №569/17455/20.

Згідно розписки ОСОБА_5 від 17 березня 2021 року нею отримано від ОСОБА_1 в рахунок повернення позики за договором позики від 06 травня 2016 року кошти в сумі 10 000 дол. США.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 Сімейного кодексу України (далі - СК України) власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 60 СК України передбачено, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду Україн від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за позичені ОСОБА_1 кошти, які особисто нею повернуті в повному обсязі після розірвання шлюбу, що не заперечується відповідачем, відтак суд доходить висновку, що спірна квартира була придбана за особисті кошти позивача, а відтак є її особистою приватною власністю.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, наявні законні підстави для визнання майна особистою приватною власністю позивача, тому суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), і позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, представник позивача ОСОБА_6 в заяві від 17 лютого 2022 року просить судові витрати покласти на позивача, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 з припиненням поширення правового режиму спільного сумісного майна на дану квартиру.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.

Суддя О.О. Першко