Справа № 442/347/20
Провадження № 4-с/442/5/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої - судді Павлів З.С.
з участю секретаря судового засідання Півали І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали скарги ОСОБА_1 на дії держаного виконавця у справі №442/347/20, з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

встановив:
29.11.2021 ОСОБА_1 подав до суду скаргу, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому району Львівської області ЗМУМЮ (м.Львів) Бурмич Христини Богданівни та скасувати: постанову по ВП №65870131 від 09.11.2020 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, постанову по ВП №65870131 від 09.11.2020 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; постанову по ВП №65870131 від 09.11.2020 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві полювання, постанову по ВП №65870131 від 08.11.2020 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

В обґрунтування скарги покликається на те, що рішенням Львівського апеляційного суду від 01.06.2021 у справі №442/347/20 скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2021, постановлено нове рішення, яким стягнуто з нього в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.01.2020 і до закінчення нею навчання, а саме: до 01.07.2021. Рішення апеляційного суду вступило в законну силу 01.06.2021. Постановою державного виконавця від 22.06.2021 ВП №65870131 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №442/347/20, виданого 18.06.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.01.2020 і до закінчення нею навчання, а саме: до 01.07.2021. Починаючи з липня 2021 з його заробітної плати щомісячно здійснюється відрахування аліментів у розмірі ј частини заробітку в користь ОСОБА_2 та ј в користь ОСОБА_3 19.11.2021 йому скеровано постанови ВП №65870131 від 09.11.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у керуванні транспортним засобам до погашення заборгованості зі сплати аліментів по даному виконавчому провадженню, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлено тимчасове обмеження боржника у правів користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Єдиною підставною для винесення зазначеної постанови є заборгованість, яка утворилась після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.06.2021, починаючи з 16.01.2020 по 01.11.2021. Вважає, що визначена сума заборгованості у розмірі 74754,12 грн. виникла не у зв`язку з несплатою ним аліментів, це є сума аліментів, яка нарахована з моменту подачі позову, тобто з 16.01.2020. Виконавчий документ пред`явлений до виконання 22.06.2021. З того часу по даний час у нього, як боржника, не має жодних заборгованостей по щомісячних платежах аліментів, які нараховуються по місцю праці і перераховуються у визначеному законом розмірі в користь стягувачки. У його діях як боржника відсутній факт несплати аліментів, аліменти сплачуються щомісячно, починаючи з пред`явлення виконавчого документу до виконання. Він не має матеріальної можливості сплатити суму більше 70000 грн., яка нарахована державним виконавцем як аліменти до відкриття виконавчого провадження і не є заборгованістю (поточною) по щомісячних платежах по аліментах. З його забортної плати стягується 50 % по двох виконавчих провадженнях про стягнення аліментів в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . З таких підстав, вважає, що вказаними вище діями державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», його права як боржника та незаконне обмеження його у його конституційних правах та свободах.
09.12.2021 Дрогобицьким відділом Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області подано до суду відзив на скаргу. Вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною, зазначає, що державний виконавець при примусовому виконанні виконавчого провадження діяв виключно у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а отже його дії не можуть вважатись неправомірними і підлягають скасуванню.
Скаржник та його представник адвокат Шемеляк Г.Т. в судовому засіданні скаргу підтримали, покликаючись на обставини, викладені скарзі, просять таку задоволити.
Державний виконавець в судовому засіданні скаргу заперечив з підстав, викладених у відзиві, просить в задоволенні скарги відмовити.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 Ференц О.І. в судовому засіданні звернула увагу суду на те, що ОСОБА_1 умисно не виконує зобов`язання за даним виконавчим провадження. Вважає дії виконавця правомірними, просить в задоволенні скарги відмовити.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, за змістом ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.4 ст.10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності (певності), що включає в себе дотримання остаточності судового рішення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, п.43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п.42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, п.51).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Півень проти України» (заява №56849/00, п.35) вказано, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також, захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) роз`яснень у п.13 узагальнення судової практики розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-152/0/4-13 державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/347/20 від 18.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.01.2020 і до закінчення нею навчання, саме до 01.07.2021.

06.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і скеровано до виконання у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів).

19.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скеровано до виконання у Львівський обласний військовий комісаріат.

Згідно розрахунку заборгованості від 22.07.2021 заборгованість зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа, станом на 22.07.2021 становить 101338,63 грн.

26.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

08.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно розрахунку заборгованості від 01.11.2021 заборгованість зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на 01.11.2021 становить 74754,12 грн.

09.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

09.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

09.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

09.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

У ст.72 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Так визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
У ч.10 вищевказаної статті визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; озстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не враховано вимоги ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема те, що боржник перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_2 (по контракту), а тому встановлення обмеження боржника у праві керування транспортним засобом є неправомірним.
Крім цього, суд, враховуючи те, що боржник перебуває на військовій службі у Дрогобицько-Бориславському об`єднаному районному військовому комісаріаті (по контракту), службові обов`язки останнього, а також нестабільну ситуацію в країні, вважає, що тимчасові обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії також слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:
Скаргу ОСОБА_1 на дії держаного виконавця у справі №442/347/20, з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволити частково.
Постанову ВП №65870131 від 09.11.2020 про встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами - скасувати.
Постанову ВП №65870131 від 09.11.2020 про встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для вістрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії - скасувати.
В решті скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали оголошено 07.02.2022.

Суддя Павлів З.С.