Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4568/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, треті особи: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок Катерина Василівна, ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, треті особи: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок Катерина Василівна, ОСОБА_2 (дружина померлого ОСОБА_3 ).

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивача мати ОСОБА_4 (надалі спадкодавець). Місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець 08.12.2000 року залишила заповіт, яким все своє майно, що буде їй належати на день смерті заповіла своєму сину ОСОБА_1 .

Спадкодавцю належало право власності на земельну ділянку загальною площею 2,15 га з цільовим призначенням, для ведення товарного господарського виробництва та право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колгоспу «Україна», в розмірі 3,1 в умовних кадастрових гектарах.

Разом з тим позивач зазначив, що первісно право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колгоспу «Україна» належало його батьку ОСОБА_5 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_5 позивача мати ОСОБА_4 таке майнове право успадкувала, однак державну реєстрацію набутого речового права не здійснила.

Крім того позивач зазначає, що він звертався до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті спадкодавця, однак йому було відмовлено, оскільки не пред`явлено оригінал правовстановлюючих документів на спадкове майно.

По смерті спадкодавця віднайти оригінали документів, які посвідчують майнові права на предмет спадщини не вдалося.

Оригінал правовстановлюючого документа втрачено, тому позивач вимушений за захистом своїх спадкових прав звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивача мати ОСОБА_4 (а.с.6). Позивача батько ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12). Місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1 (а.с.8).

За життя спадкодавець ОСОБА_4 08.12.2000 року залишила заповіт, яким все своє майно, що буде їй належати на день смерті заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с.7)

Спадкодавцю належало право власності на земельну ділянку загальною площею 2,15 га з цільовим призначенням, для ведення товарного господарського виробництва (а.с.9).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (ПАЙ) серія ЗК № 0090847 (мітиться в матеріалах справи (а.с.11) право на земельну частку (пай), в розмірі 3,1 умовних кадастрових гектар, належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, згідно обставин зазначених у позовній заяві, первісно право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Україна», належало ОСОБА_5 (помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Після смерті ОСОБА_5 , таке майнове право успадкувала ОСОБА_4 , однак державну реєстрацію набутого речового права не здійснила.

У той же час ч.3 ст. 1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З матеріалів справи встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 035902, сертифікат на право на земельну частку (ПАЙ) серія ЗК № 0090847), втрачено, у позивача наявні тільки копії (а.с.9,11).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Матеріалами справи, копією спадкової справи встановлено, що позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки на час їх смерті проживав разом з ними та звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою (а.с.34-36).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приймає рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку площею 0,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території с. Сасово Берегівського району Закарпатської області, що належали згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 035902 ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,1 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (сертифікат на право на земельну частку (ПАЙ) серія ЗК № 0090847).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк

Повний текст рішення

складено 10.02.2022 року