Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1868/20
Провадження №: 2/332/11/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Державної організації «Комбінат «Зірка» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державна організація «Комбінат «Зірка» (місцезнаходження за адресою: м. Запоріжжя, вул. Республіканська, буд. 127) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до п. 8.7. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби в Запорізькій області на І квартал 2020 року у період з 03.02.2020 р. по 24.04.2020 р. ревізійною групою під керівництвом головного державного аудитора відділу контролю у галузі ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Точиліної С.А. було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державної організації «Комбінат «Зірка» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року. Під час ревізії було встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії за № 08.06-20/2 від 24.04.2020 року, який підписаний посадовими особами Позивача без заперечень.Загалом за результатами ревізії встановлено порушень на загальну суму 1 508 439,22 грн, у тому числі: зайво нараховано та сплачено доплату до мінімальної заробітної плати на загальну суму 1 234 850,80 грн та зайво нараховано і сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 265 503,33 грн; зайво нараховано та сплачено відпускні в загальній сумі 6 627,12 грн та зайво нараховано і сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 1457,97 гривень. За висновками акта ревізії від 24.04.2020 р. за № 08.06-20/2, відповідальними особами за вказані порушення є колишній генеральний директор ДО «Комбінат «Зірка» ОСОБА_2 та колишній головний бухгалтер комбінату ОСОБА_1 , якими підписано відповідні розрахункові відомості та які були відповідальними особами за нарахування заробітної плати. В якості позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів солідарно завдану шкоду в сумі 1 508 439,22 грн.

Відповідачами було подано відзиви на позовну заяву в яких вони проти задоволення позовних вимог заперечували з мотивів наявності в них обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду, відсутності підстав для солідарної відповідальності, відсутності у позивача права на позов, відсутності в їх діях складу правопорушення, недоведеності факту та розміру заявленої шкоди.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року провадження у справі було зупинене до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі за позовом Державної організації «Комбінат «Зірка» до Управління східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування окремих обов`язкових вимог.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року провадження у справі було поновлене.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав, зазначених у відзивах.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п. 8.7 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на І квартал 2020 року на підставі направлень, виданих начальником управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області Ващенко .Г.В., ревізійною групою під керівництвом головного державного аудитора відділу контролю у галузі ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Точиліної С.А. проведено планову ревізію фінансовогосподарської діяльності Державної організацій «Комбінат «Зірка» (далі - ДО «Комбінат «Зірка», Комбінат) за період з 01.01.2017 по 31.12.2019.

Посадовими особами ДО «Комбінат «Зірка», яким було надано право розпоряджатися рахунками та підписувати розрахункові документи у періоді, що підлягав ревізії, були, серед інших, генеральний директор ОСОБА_2 : з 01.01.2017 по 05.02.2020 та головний бухгалтер ОСОБА_1 : з 01.02.2019 на момент завершення ревізії.

Відповідно до висновків, викладених в Акті ревізії від 24.04.2020 № 08.06-20/2, який підписаний посадовими особами ДО «Комбінат «Зірка» без заперечень, під час ревізії встановлено, серед іншого, такі порушення законодавства:

1. У порушення вимог статті 3-1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» працівникам ДО «Комбінат «Зірка» протягом 2017-2019 років зайво нараховано та сплачено доплату до мінімальної заробітної плати за рахунок не включення до розрахунку доплати за суміщення професій, за роботу в святкові та вихідні дні, премій, в загальній сумі 1 234 850,80 грн (у тому числі: у 2017 році - 224 818,25 грн, у 2018 році - 427 329,65 грн, у 2019 році - 582 702,90 грн), на яку нараховано єдиний соціальний внесок в загальній сумі 265 503,33 грн (у тому числі у 2017 році ? 49 088,46 грн, у 2018 році - 92 286,07 грн, у 2019 році - 124 128,80 грн).

2. У порушення абз. З п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» 15 працівникам ДО «Комбінат «Зірка» зайво нараховано та сплачено відпускні за рахунок безпідставного коригування середньої заробітної плати випадках підвищення тарифної ставки (посадового окладу), в загальній сумі 6 627,12 грн (у тому числі: у 2017 році - 597,05 грн, у 2018 році - 620,37 грн, 2019 році - 5 409,70 грн), на яку нараховано єдиний соціальний внесок загальній сумі 1 457,97 грн (у тому числі: у 2017 році - 131,35 грн, у 2018 році 136,48 грн, у 2019 році - 1 190,13 грн).

Відповідно до висновків акту ревізії № 08.06-20/2 від 24.04.2020 року відповідальними особами за вказані порушення є посадові особи Позивача - генеральний директор ОСОБА_2 (Відповідач-1) та головний бухгалтер ОСОБА_1 (Відповідач-2), якими підписано відповідні розрахункові відомості та які були відповідальними особами за нарахування заробітної плати.

Головного бухгалтера ОСОБА_1 (Відповідач-1) було звільнено із займаної посади відповідно до наказу № 27-к від 14.04.2020 р. Генерального директора ОСОБА_2 (Відповідач-2) було звільнено із займаної посади відповідно до наказу № 137-к від 31.03.2020 р.

На підставі акту ревізії № 08.06-20/2 від 24.04.2020 року Держаудитслужбою в Запорізькій області було складено та надіслано на адресу Позивача обов`язкові вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 12.05.2020 р. за № 04-08-06-14/1706 (далі - обов`язкові вимоги).

Так, відповідно до пп. 2,3, обов`язкових вимог, з метою повного усунення виявлених порушень, Управління Держаудитслужби вимагає від Позивача забезпечити відшкодування зайво виплаченої заробітної плати внаслідок не включення до розрахунку доплати до мінімальної заробітної плати доплати за суміщення професій, доплати за роботу в святкові та вихідні дні, премії на суму 1 234 850,80 грн. та єдиного внеску в сумі 265 503,33 грн., а також зайво виплачених відпускних на суму 6 627,12 грн. та єдиного внеску в сумі 1 457,97 грн., а всього на суму 1 508 439,22 грн.

З метою забезпечення відшкодування зайво виплаченої заробітної плати та відпускних в рамках досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача-1 та Відповідача-2 були направлені листи від 05.06.2020 р. за № 01-01/255 та від 05.06.2020 р. за вих. № 01-01/256 з вимогою відшкодувати завдану шкоду у добровільному порядку.

З огляду на письмові відповіді Відповідачів від 13.07.2020 р. вбачається, що останні не погодилися на добровільне відшкодування шкоди оскільки вважали, що при обчисленні заробітної плати було дотримано всіх норм і гарантій, передбачених чинним законодавством України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що в якості доказів, якими позивач підтверджує факт завдання шкоди та її розмір позивачем надано суду акт ревізії № 08.06-20/2 від 24.04.2020. Решта документів, доданих до позовної заяви є похідними від акту ревізії і прямо посилаються на нього.

Частина 2 ст. 22 ЦК України зазначає, що збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 04.01.2020 року в позивача було витребувано довідку про середньомісячний заробіток ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) розрахований згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100; копії колективного договору в редакціях, які діяли на підприємстві протягом 2017-2019 років; детальний розрахунок надмірно сплачених коштів по кожному працівнику помісячно за період з 2017-2019 року з вказівкою на розмір фактично сплачених сум, складових з яких відбувалося нарахування заробітної плати та інших виплат, розміру доплат до мінімальної заробітної плати та розрахунку заробітної плати та доплат до мінімальної заробітної плати, які мали бути зроблені у випадку дотримання ст. 3-1 ЗУ «Про оплату праці»; всю первинну документацію бухгалтерського обліку на підставі якої було здійснено розрахунок позовних вимог.

На виконання ухвали суду позивачем не було надано в повному обсязі витребувані документи.

Таким чином, в матеріалах справи єдиним джерелом інформації яке вказує на наявність заявленої позивачем шкоди та її розміру є акт ревізії № 08.06-20/2 від 24.04.2020. Первинна бухгалтерська документація, яка стала підставою для висновків акту ревізії позивачем надана не була і суд позбавлений можливості дослідити її зміст.

Акт ревізії та винесена на його підставі вимога органу державного фінансового контролю не може бути підставою для стягнення збитків з відповідачів, оскільки такі документи не носять імперативного характеру та не створюють правових наслідків для відповідачів.

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 280/8982/20 за позовом Державної організації "Комбінат "Зірка" до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування окремих обов`язкових вимог, в якому позивач просив визнати протиправними та скасувати пункт 2 та пункт 3 обов`язкових вимог Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 12.05.2020 за № 04-08-06-14/1706.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 280/8982/20, залишеним в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021 року, в задоволенні адміністративного позову Державної організації "Комбінат "Зірка" до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування окремих обов`язкових вимог - відмовлено.

Згідно з висновками суду за результатами оскарження позивачем обов`язкових вимог Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 12.05.2020 за № 04-08-06-14/1706, вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №2040/5815/18, від 31 березня 2021 року у справі № 826/11931/18. Отже, у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, не пов`язаних із стягненням виявлених в ході перевірки збитків. Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово висловленою у постановах, зокрема, у постановах від 07.10.2014 у справі № 21-368а14, від 14.10.2014 у справі №21-453а14, від 18.11.2014 у справі №21-461а14, від 20.01.2015 у справі №21-601а14, від 27.01.2015 у справі № 21-436а14, від 10.02.2015 у справі №21-632а14, від 15.04.2014 у справах №№ 21-40а14, 21-63а14), від 13.05.2014 у справі № 21-89а14, від 29.05.2017 у справі №826/6304/16, від 23.02.2016 у справі №818/1857/14 тощо. Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16 та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 1440/1820/18, від 10.12.2019 у справі № 808/6509/13-а.

Відмовляючи в позові Державної організації "Комбінат "Зірка" до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування окремих обов`язкових вимог, судом було зазначено, що оцінка виявлених в ході ревізії порушень ним не надається і має бути предметом дослідження у справі про стягнення збитків.

Виходячи з вищевикладених висновків, оцінка наявності будь-яких порушень з боку посадових осіб Державної організації "Комбінат "Зірка", наявності шкоди внаслідок таких порушень та її розміру відноситься до повноважень суду, який розглядає справу про стягнення шкоди. Сам по собі акт ревізії, або вимога Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області не є беззаперечним доказом обставин, які в ній відображені і не звільняє сторони від обов`язку доказування всіх обставин спору.

Акт ревізії є похідним документом, який складається на підставі дослідження первинної документації бухгалтерського обліку, звітів, кошторисів й інших документів, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей. Суть акту ревізії, як акту індивідуальної дії, полягає в наданні органом державного фінансового контролю оцінки змісту досліджених документів. Наявність акту ревізії не входить до кола обставин, які звільняють від доказування в розумінні ст. 82 ЦПК України.

При цьому, суд зауважує, що підставою для виникнення у позивача права на позов є не висновки органу державного фінансового контролю, а сам факт існування шкоди, не залежно від фіксації нібито наявності таких збитків в акті ревізії.

Позивачем не було надано в повному обсязі суду відомості про нарахування заробітної плати, первинні бухгалтерські документи, звіти з ЄСВ, штатні розписи, тощо. Для з`ясування факту порушення та сум, надмірно сплачених працівникам, необхідним є співставлення первинних документів стосовно фактично сплачених коштів з розрахунком заробітної плати кожного працівника. Розрахунок, в свою чергу, проводиться виходячи з окладу (тарифної ставки) та доплат, передбачених як трудовим договором так і колективним договором на підприємстві.

Пункт 23 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29.12.1992 року зазначає, що суд, незалежно від обставин справи має, зокрема, вирішити питання про подання сторонами або про витребування:

- даних бухгалтерського обліку й інших документів про наявність і розмір прямої дійсної шкоди - матеріалів інвентаризації, актів ревізії та облікових документів, актів й інших документів про недостачу, зіпсування, втрату, знищення майна, висновку бюро товарних експертиз, довідок й інших документів про вартість майна, розмір зайвих грошових виплат, а також сум, витрачених на придбання, відновлення майна, задоволення претензій третіх осіб тощо. Якщо для з`ясування питання про розмір шкоди, обставин її заподіяння є потреба провести бухгалтерську чи іншу експертизу - призначити її з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі;

- доказів про винне порушення працівником обов`язків за трудовим договором і наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила, час її виявлення, пояснень працівника, актів і доповідних записок службових осіб, матеріалів службових перевірок, вироку суду чи постанови органу розслідування, наказу за результатами перевірки даного випадку, висновків компетентних органів або експертизи про допущені порушення і причини шкоди, документів про коло трудових обов`язків працівника;

- інших доказів, які мають значення для визначення виду матеріальної відповідальності і розміру сум, що підлягають стягненню, - договору про повну індивідуальну чи колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, довіреності чи іншого разового документа на одержання працівником під звіт матеріальних цінностей, даних про заподіяння працівником шкоди у нетверезому стані, розрахунків розподілу шкоди між членами бригади, довідок про тарифну ставку працівника при бригадній матеріальній відповідальності або його заробіток за два календарні місяці, які передували заявленню вимог про відшкодування шкоди, в інших випадках, про склад його сім`ї, наявність у працівника цінного майна (будинку, автомобіля тощо), підсобного господарства, інших доходів; дані про умови праці і зберігання матеріальних цінностей, доповідні записки працівника з цих питань.

При цьому слід мати на увазі, що з питань, для яких передбачено обов`язкове документальне оформлення (наприклад, укладення договору про повну матеріальну відповідальність), показання свідків не можуть братися до уваги.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідачів про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів існування заявленої шкоди, її розміру та вини відповідачів.

Виходячи з тексту акту ревізії, згідно даних Звітів з праці (форма №1-ПВ квартальна) фонд оплати праці штатних працівників складав:

- за 2017 рік - 10 371,0 тис.грн, у тому числі: фонд основної заробітної плати - 5 340,5 тис.грн (51,5%), фонд додаткової заробітної плати - 5 340,5 тис.грн (44,9%), заохочувальні та компенсаційні виплати - 379,0 тис.грн (3,7%);

- за 2018 рік - 10 439,9 тис.грн, у тому числі: фонд основної заробітної плати - 10 439,9 тис.грн (42,3%), фонд додаткової заробітної плати - 4 822,5 тис.грн (46,2%), заохочувальні та компенсаційні виплати - 335,9 тис.грн (3,2%);

- за 2019 рік - 12 306,4 тис.грн, у тому числі: фонд основної заробітної плати - 5 912,9 тис.грн (55,9%), фонд додаткової заробітної плати - 6 032,6 тис.грн (41,0%), заохочувальні та компенсаційні виплати - 360,9 тис.грн (3,2%).В свою чергу, акт ревізії вказує на те, що в наслідок не включення до розрахунку доплати до мінімальної заробітної плати, доплати за суміщення професій, доплати за роботу в святкові та вихідні дні, премії, працівникам ДО «Комбінат «Зірка» протягом 2017-2019 років зайво нараховано та сплачено доплату до мінімальної заробітної плати в загальній сумі 1 234 850,80 грн (у тому числі: у 2017 році - 224 818,25 грн, у 2018 році - 427 329,65 грн, у 2019 році - 582 702,90 грн), на яку нараховано єдиний соціальний внесок в загальній сумі 265 503,33 грн. (у тому числі: у 2017 році - 49 088,46 грн, у 2018 році - 92 286,07 грн, у 2019 році - 124 128,80 грн), чим порушено статті 3 і Закону № 108. Розрахунки зайво нарахованої та сплаченої доплати до мінімальної заробітної плати за 2017-2019 роки (помісячні) у Додатку 9 до акта.

Суд зауважує, що Додаток 9 до акта позивачем надано не було і надати оцінку йому не вбачається за можливе. Водночас, зазначені в акті ревізії доплати до мінімальної заробітної плати в кожному звітному році не перевищували розмір фонду оплати праці штатних працівників. З огляду на це, суд не погоджується з доводами позивача про завдання такими виплатами та доплатами шкоди, оскільки позивачем не доведено і не обґрунтовано факту перевищення відповідачами фонду оплати праці штатних працівників в кожному окремому звітному році, оскільки всі доплати та компенсаційні виплати працівникам проводилися в межах фонду заробітної плати, незалежно від назви та категорії виплат.

Стосовно обсягу відповідальності відповідачів, то суд зазначає, що вона, з огляду на характер спірних правовідносин, не може перевищувати середнього місячного заробітку кожного з відповідачів.

Відповідно до положень ст. 132 Кодексу законів про працю України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

В свою чергу пункт 2 частини 1 ст. 133 КЗпП України передбачає, що у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачами Закону України «Про оплату праці», що призвело до зайвого нарахування та виплати працівникам підприємства 1 508 439 грн. 22 коп. грошових виплат.

З огляду на це, в силу положень пункту 2 частини 1 ст. 133 КЗпП України, відповідачі, в будь-якому разі, як керівник підприємства та керівник структурного підрозділу, можуть нести матеріальну відповідальність не більше свого середнього місячного заробітку.

В частині доводів позивача про солідарне стягнення шкоди суд зазначає, що в спірних правовідносинах солідарна відповідальність не допускається.

Абзац 2 пункту 3 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29.12.1992 року зазначає, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК ( 1501-06 ) суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП ( 322-08 ) залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Також, в частині доводів відповідача ОСОБА_2 про відсутність у Державної організації «Комбінат «Зірка» права на звернення до суду з даним позовом до нього, як керівника організації, суд погоджується, що відповідний позов може пред`являти виключно вищестоящий в порядку підлеглості орган, а не сама юридична особа. Оскільки, відповідно до частини 4 ст. 136 КЗпП України, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами цивільної справи та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові - судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державної організації «Комбінат «Зірка» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено 02.02.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В.Марченко