Номер провадження: 22-ц/813/4907/22
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» () до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення коштів за договором підряду,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

02.07.2021 року ТОВ «ТД «Зеніт плюс» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором підряду від 15.07.2020 року №15/07 у розмірі 1379702,11 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Одночасно з позовом позивач звернувся до суду з заявою про застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення 38, площею 32,3 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення 39, площею 32,1 кв. м, у будинку АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення 58, площею 45,9 кв. м, у будинку АДРЕСА_1 ; зупиночне місце НОМЕР_2, площею 16,5 кв. м, у будинку АДРЕСА_2 , які перебувають у власності ОСОБА_1 , мотивуючи заяву тим, що ТОВ «ТД «Зеніт плюс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 1379702,11 гривень, оскільки в теперішній час відповідачка категорично відмовляється виконувати свої обов`язки за вказаним договором та сплачувати позивачеві ціну виконаних ним робіт та встановленого обладнання, тобто між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення цього позову, дійсно виникла необхідність у застосуванні судом забезпечувальних заходів забезпечення позову саме у вигляді накладенні арешту на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_1 .

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також може призвести до порушення прав позивача.

При цьому забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Вказаний вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» ( ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення коштів за договором підряду було задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації АДРЕСА_3 ), а саме:

- нежитлове приміщення 38, площею 32,3 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення 39, площею 32,1 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення 58, площею 45,9 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 ;

-зупиночне місце № НОМЕР_2 , площею 16,5 кв.м, у будинку АДРЕСА_2 .

.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, апеляційну скаргу подала ОСОБА_1 де із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставиться питання про її скасування.

При цьому посилаючись на те, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову не встановив наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову, не оцінив співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Заява позивача про забезпечення позову мотивована лише фактом звернення до суду із позовом майнового характеру, але відсутнє зазначення фактичних даних (доказів) щодо наявності реальної загрози в діях апелянта для утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Будь-яких доказів на підтвердження реальної загрози утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивачем не надано. Твердження позивача, викладені в заяві про забезпечення позову щодо можливості утруднення виконання майбутнього рішення суду, мають характер припущення, яке не може вважатись обґрунтованим.

Також апелянт наголошує, що вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Судом першої інстанції не з`ясовано звідки у позивача документи про право власності апелянта, чому документи, що містять персональні дані знаходяться у вільному доступі.

Апелянт також заперечує факт укладення з позивачем договору на виконання підрядних робіт в квартирі АДРЕСА_4 .

21 січня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Зеніт плюс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що позивачу достеменно відомо, що ОСОБА_1 не працевлаштована, також вона не є суб`єктом підприємницької діяльності, що свідчить про відсутність у неї джерел фінансування для забезпечення її матеріальних потреб під час життєдіяльності.

Враховуючи той факт, що апелянт доказів того, що має грошові кошти, які б дозволили їй погасити заборгованість перед ТОВ «Торгівельний дім «Зеніт» в разі задоволення позовних вимог не надає, цілком логічно припускати, що в такому разі задоволення позовних вимог відповідача щодо стягнення боргу буде відбуватись за рахунок продажу в рамках виконавчого провадження, належного ОСОБА_1 нерухомого майна, зокрема, нежитлових приміщень, на які в рамках даної справи накладено арешт.

На думку позивача, висновок щодо вартості нежитлового приміщення загальною площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №58, складений за результатами звіту про оцінку майна від 20.12.2021 року не відповідає дійсності та вартість майна є завищеною, оскільки не відповідає реаліям сьогодення.

Твердження апелянта відносно того, що ОСОБА_1 ніколи не підписувала договір підряду на виконання робіт від 15.07.2020 року №15/07 лише свідчить про обґрунтованість ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року по даній справі та про те, що суд переконався про факт виникнення спору між сторонами.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.11.2021 року провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» () до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення коштів за договором підряду було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, приймаючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно виходив з того, що є підстави для такого забезпечення, оскільки між сторонами дійсно наявний спір майнового характеру.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що предмет позову, може бути знищеним на момент виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 363/2197/17 (провадження № 61-15477св19).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є стягнення за договором підряду грошових коштів у розмірі 1379792, 11 гривень.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Тільки при ухваленні рішення судом вирішується питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (п. 1 та 5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що відповідач не укладала з позивачем договору на виконання підрядних робіт в квартирі АДРЕСА_4 є необґрунтованими.

Позивачем доведено наявність зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді арешту та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Так, 18 січня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме - звіту про незалежну оцінку майна, виготовленого ТОВ «Інвестиційно-консалтинговим Бюро» «ТРІАДА» 23 грудня 2021 року.

З вказаного звіту вбачається, що ринкова вартість нежитлового приміщення №58, площею 45,9 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 складає 1 380 857 гривень, тоді як ціна позову складає 1 379 702,11 гривень, даних щодо оцінки іншого майна, щодо якого було вжито заходи забезпечення позову відповідачем не надано.

Заходи про забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.

Апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову, які були заявлені позивачем, є співмірними із позовними вимогами та обставинами, які викладені у заяві про забезпечення позову.

Крім того, слід зазначити, що ні позивач, ні відповідач не позбавлені права та можливості звернутись до суду із вимогами про зміну одного заходу забезпечення іншим в порядку ст. 156 ЦПК України.

Одночасно, апеляційний суд вважає необхідним роз`яснити апелянту право на звернення до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову за наявності відповідних обставин та підстав.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність заявником ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову, оскільки підставою для забезпечення позову є не докази, які підтверджують ризики невиконання рішення суду, а обґрунтоване припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких має намір звернутися позивач.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Зеніт плюс» () до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення коштів за договором підряду - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе