Провадження № 22-ц/4808/302/22
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про повернення позовної заяви, постановлену суддею Пастернак І.А. 17 листопада 2021 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_6 у цивільній справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості у загальному розмірі 13 144315,41 грн за договорами про надання траншу № 1301.766 від 05.11.2011 року № 1301.766 від 05.11.2013 року, стягнення судових витрат у розмірі 31 001,48 грн (а.с.2-5).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2021 року в прийнятті позову відмовлено. Позовну заяву повернуто ОСОБА_6 та роз`яснено право звернутися до суду з цими позовними вимогами в загальному порядку.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою направити його позовну заяву для продовження розгляду справи до Івано-Франківського міського суду (а.с.71-74,том.3).

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті позовної заяви, суд виходив з положень ст.ст.52,193,194,195 ЦПК України, встановивши, що первісний позов ПАТ «ПроКредитБанк» стосується звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості, обгрунтовується нормами цивільного законодавства, які регулюють кредитні правовідносини. А у позовній заяві ОСОБА_3 ставиться питання про визнання за ним шляхом виділення у натурі 1/2 частки із майна, що є у спільній сумісній власності право власності на 1/2 частину всіх предметів іпотеки, на підставі норм Сімейного кодексу України. За наведених обставин суд дійшов висновку про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, оскільки вимоги за первісним та позовом третьої особи не можуть зараховуватися. Первісна позовна заява пов`язана зі спорами, що виникають з цивільних правовідносин, а одна із вимог позову третьої особи - із сімейних, мають різний обсяг дослідження обставин справи, спільний їх розгляд не є доцільним і може ускладнити розгляд справи у розумні строки.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Встановлено, що в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Про Кредит Банк до ОСОБА_1 , треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості у загальному розмірі 13 144 315,41 грн за Договором про надання траншу №1301.766 від 05.11.2011 року та Договором про надання траншу №1301.766 від 05.11.2013 року, стягнення судових витрат в розмірі 31 001,48 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

16.11.2021 року, до закінчення підготовчого засідання у справі, суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_6 у цій цивільній справі з вимогами про визнання недійсним договору іпотеки від 06.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ПроКредитБанк»; визнання припиненим договору іпотеки від 06.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ПроКредитБанк»; визнання за ним шляхом виділення у натурі ? частки майна, що є у спільній сумісній власності разом з дружиною ОСОБА_1 , права власності на ? частину всіх предметів іпотеки, зазначених у договорі іпотеки від 06.11.2013 року, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «ПроКредитБанк» (а.с.1-51,том.3).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.11.2021 року в прийнятті позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_6 , відмовлено, а позовну заяву йому повернуто (а.с.59,том.3). Іншою ухвалою від 17 листопада 2021 року суд закрив підготовче провадження у цій справі (а.с.58,том.3).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Відповідно до ст. 195 ЦПК України, положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Згідно зі ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За правилом ч. 3 ст. 194 ЦПК України визначено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, необхідною умовою набуття іншою особою статусу третьою особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Позивач просить звернути стягнення на предмети іпотеки, а третя особа оспорює договір іпотеки з мотивів його недійсності і позовні вимоги, пов`язані із недійсністю правочину, заявлені до позивача АТ «ПроКредитБанк». Інші позовні вимоги про визнання права власності на ? частину майна заявлені до відповідачки. Позов поданий до закінчення підготовчого провадження. Таким чином, усі критерії позову третьої особи, які вимагаються законом, дотримані і суд не мав підстав обмежувати третю особу у доступі до правосуддя.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право позивача на доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про повернення позовної заяви від 17 листопада 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 18 лютого 2022 року