КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/9031/18 Головуючий у І інстанції Мицик Ю.С.
Провадження №22-ц/824/1186/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,

УСТАНОВИВ:

у травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулось до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначало наступне.

20 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому - ПАТ «Укрсиббианк») та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № (надалі - Кредитний договір).

За умовами вказаного Кредитного договору позичальникотримав кредит в розмірі 60 000,00 доларів США (що еквівалентно 303 000,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладення Кредитного договору), зі сплатою 11,5% річнихзі строком погашення не пізніше 20.09.2017 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №64409 від 20.09.2007 року, а також 20.09.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №143111.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 не здійснювала своєчасних платежів на погашення кредитної заборгованості, порушивши зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 143 127,03 доларів США (за курсом НБУ станом на 07.05.2018 року становить 3 765 031,24 грн.), з яких:

- заборгованість за кредитом - 55 975,26 доларів США,

- заборгованість за відсотками - 87 151,77 доларів США,

- пеня за прострочення сплати кредиту - 601 710,66 грн.

Загальна сума стягнення в національній валюті України становить 4 366 741,90 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно.

Також позивач просив стягнути з обох відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 65 501,13 грн. в рівних частках по 32 750,14 грн. з кожного та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - АТ «Укрсиббанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позов подано поза межами строку позовної давності, який, у зв`язку зі зміною позивачем строку виконання основного зобов`язання шляхом направлення 20.09.2009 року відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту, слід обраховувати з 22.12.2009 року.

Так, умовами розділу 12 Кредитного договору сторонами погоджено порядок та умови зміни строку виконання зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, погоджено, що направлення письмової вимоги є правом банку, а не обов`язком; направлення здійснюється шляхом надсилання вимоги листом (цінним з описом) або вручається кур`єром.

Апелянт звертає особливу увагу апеляційного суду на те, що вимога про дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором саме в порядку, передбаченому розділом 12 Договору, на адресу відповідача ОСОБА_1 не направлялась, оскільки саме повідомлення (вимога) банку не надсилалось листом (цінний з описом та повідомлення про вручення) та не доставлялось кур`єром на адресу позичальника.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув належної уваги на умови Кредитного договору та на той факт, що наявна в матеріалах справи вимога скерована відповідачу з метою усунення саме простроченої заборгованості за Кредитним договором, оскільки строк виконання основного зобов`язання не настав і Банк, у разі несплати простроченої заборгованості, мав намір вимагати дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором та звертатись до суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Коротя Р.О. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на безпідставність її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

В доводах відзиву представник відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на практику Верховного Суду в аналогічних справах, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що строком виконання кредитного зобов`язання у повному обсязі слід вважати 22.12.2009 року. Таким чином, звернувшись до суду із даним позовом 17.05.2018 року, позивач пропустив строк позовної давності, який закінчився 22.12.2012 року.

Доводи позивача про недотримання ним положень кредитного договору в частині порядку направлення письмової вимоги, вважає такими, що не спростовують факт зміни банком строку виконання основного зобов`язання, який умови договору пов`язують безпосередньо з отриманням цієї вимоги позичальником, а не з тим, яким листом ця вимога направлялась.

Інших відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, не надходило.

В судовому засіданні представник АТ «Укрсиббанк» підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коротя Р.О. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, підтримавши поданий раніше відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що у відповідності до положень ч. 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № (далі - Кредитний договір).

У забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним Кредитним договором позивачем прийнято:

- застава нерухомості, а саме іпотека, згідно договору іпотеки № 64409 від 20.09.2007 року;

- порука ОСОБА_2 згідно договору поруки № 143111 від 20.09.2007 року (том 1 а.с.115), за яким поручитель відповідає перед кредитором в солідарному порядку в тому ж обсязі, що і позичальник.

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60 000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язалась 20-го числа кожного календарного місяця строку кредитування повертати суму кредиту, сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 845,00 доларів США, але у будь-кому випадку повернути кредит в повному обсязі не пізніше 20.09.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з підпунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 Договору (п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору).

Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 для подальшого використання за цільовим призначенням (п.п.1.5 Кредитного договору).

За використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,5% річних.По закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.п.10.2 даного Кредитного договору. Проценти за Кредитним договором нараховуються щомісяця у два етапи за методом «30/360» на суму кредиту, що наданий Банком Позичальнику і ще не повернутий відповідно до умов Кредитного договору (п.п. 1.3.3 Кредитного договору).

Розділом І2 Кредитного договору визначено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку.

Так, згідно з пунктом 12.1 Кредитного договору, відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настанняобставин визначених у п.п. 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2. 10.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (триддяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарнийдень з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредитувід Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «Укрсиббанк» до відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за Кредитним договором і з грудня 2008 року нею не здійснено жодного платежу за кредитом, при цьому, загальний строк повернення кредиту, встановлений Кредитним договором, сплив 20 вересня 2017 року.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з позичальника заборгованості за Кредитним договором, яка складається із основної суми заборгованості, заборгованості по відсоткам та пені є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2009 року позивачем було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 письмову вимогу №135-26/228 про усунення порушень за Кредитним договором, яка була відповідачем отримана.

Зі змісту вказаної вимоги вбачається наступне:

«Станом на 20.11.2009 р. року розмір заборгованості Позичальника по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить:

- прострочена заборгованість 8 928 дол. США

- залишок по основному боргу 55 975 дол. США

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги значний строк невиконання Вами своїх зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 20.09.2007 p., АКІБ «УкрСиббанк» вимагає усунення порушень відповідного Кредитного договору протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги.

У випадку не усунення порушень на 31 (тридцять перший) день з дня отримання цієї вимоги, АКІБ «УкрСиббанк» вважає термін повернення кредиту за Кредитним договором таким, що настав, та вимагає дострокового виконання Вами своїх зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 20.09.2007 p., а саме: сплатити Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів та пені, які підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів.»

Надаючи оцінку вказаній письмовій вимозі Банку, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що направленням вказаної вимоги позивач змінив термін настання повернення кредиту в повному обсязі, який, у відповідності до положень пункту 12.1 Кредитного договору, фактично настав на 32 календарний день з дати отримання відповідачем ОСОБА_1 вимоги, а саме з 22 грудня 2009 року. Отже, саме з вказаного часу позивач був обізнаний про порушення своїх прав, однак з позовом про стягнення кредитної заборгованості звернувся лише 14.05.2018 року, поза межами строку позовної давності.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним), або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постановах: від 21 січня 2015 року в справі № 6-190цс14та від 05 липня 2017 року в справі № 6-3116цс16, а також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Установивши, що АКІБ «Укрсиббанк», надіславши 20.11.2009 року позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту, змінило строк виконання зобов`язання, а тому звернувшись з цим позовом 14 травня 2018 року, пропустило строк позовної давності, про наслідки застосування якого відповідачем ОСОБА_1 було подано відповідну заяву, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до позичальника.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання позивачем порядку направлення письмової вимоги, не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначені обставини не спростовують факт зміни банком строку виконання основного зобов`язання, який умови договору пов`язують безпосередньо з отриманням цієї вимоги позичальником, а не з тим, у якому порядку вона повинна бути направлена.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що вказана письмова вимога скерована відповідачу ОСОБА_1 з метою усунення простроченої заборгованості за Кредитним договором, оскільки зазначене спростовується безпосередньо змістом вимоги, відповідно до якого у випадку не усунення порушень на 31 (тридцять перший) день з дня отримання цієї вимоги вважає термін повернення кредиту за Кредитним договором таким, що настав, та вимагає дострокового виконання Вами своїх зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вимога банку виконана позичальником не була, а отже на 32 календарний день після її отримання, настав день виконання зобов`язання у повному обсязі.

Щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості із поручителя, колегія зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК Українивиконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини першої статті553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредиторомборжника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із п. 3.1 Договору поруки №143111 від 20.09.2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за Основним договором.

Згідно з положеннями ч. 4 статті 559 ЦПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Пред`явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості та змінивши таким чином термін виконання зобов`язання за основним договором, позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (22.12.2009р.) не пред`явив вимоги до поручителя, а отже порука є припиненою з 23.06.2010 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимог АТ «Укрсиббанк» в цій частині, вірно вказав, що вимога від 28.11.2017 року, яка була направлена на адресу поручителя, не створила для останнього правових наслідків щодо погашення кредиту, оскільки на момент такого звернення порука припинилась.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.