УХВАЛА

Справа № 495/3368/21

Номер провадження 2-зз/495/21/22

31 січня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шерстюк Петра Петровича про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави до Кароліно-Бугазької сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договорів купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, припинення речового права на нерухоме майно та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави до Кароліно-Бугазької сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договорів купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, припинення речового права на нерухоме майно та зобов`язання повернути земельну ділянку.

24 січня 2022 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шерстюк Петро Петровича надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову по даній справі, застосованих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2021 року.

Свою заяву представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шерстюк П.П. обґрунтовує тим, що застосований зазначеною вище ухвалою суду захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну земельну ділянку не є співмірним з позовними вимогами. Окрім того, сторона заявника ОСОБА_1 посилається на правову позицію, зазначену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року в справі №914/1570/20 та зазначає, що оскільки позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, однак адвокат Шерстюк П.П., який діє в його інтересах, своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки доводи представника позивача, що право власності на спірну земельну ділянку відповідачі набули без наявної містобудівної документації не відповідають дійсності.

В судовому засіданні представник позивача - прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Рубанова Н.О. заперечувала проти задоволення зазначеного вище клопотання, оскільки станом на теперішній час рішення по даній справі не ухвалено, підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

В судове засідання представник відповідача Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до обґрунтованого висновку, що заява сторони відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2021 року було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0454 га з кадастровим номером :02:005:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Як передбачено в постанові Верховного Суду по справі №909/243/18, треба розрізняти поняття «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №916/542/18, від 01.08.2019 у справі №916/1743/18.

Предмет позову в даній справі - це безпосередньо заявлені позивачем позовні вимоги, зокрема щодо визнання незаконним та скасування рішення І сесії VII скликання Затоківської селищної ради від 05.10.2020 року №1598 «Про передачу у власність сформованої земельної ділянки комунальної власності», яким ОСОБА_2 було передано у власність сформовану земельну ділянку, площею 0,0454 га з кадастровим номером :02:005:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2020 року за №1014, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір І.В., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо відчуження спірної земельної ділянки; припинення за ОСОБА_1 речового права власності на спірну земельну ділянку шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису 38603366 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0065 за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03 та зобов`язання ОСОБА_1 повернути спірну земельну ділянку до земель комунальної власності Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради.

Предметом спору даної справи є спірні правовідносини сторін, що виникли у зв`язку з набуттям відповідачем ОСОБА_2 права власності на зазначену вище спірну земельну ділянку та подальше відчуження її на користь відповідача ОСОБА_1 ..

Отже, твердження сторони відповідача ОСОБА_1 , що позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу та рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню спростовуються матеріалами справи та є надуманими, адже суперечать положенням ст. 129 Конституції України та ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України, відповідно до вимог якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява №30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04).

Суд приймає до уваги правовий висновок, висловлений у постанові Верховної Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі №381/4019/18, а саме, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому суд зазначає, що застосований ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2021 року вид забезпечення позову у вигляді арешту на спірну земельну ділянку не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість відчуджувати його.

В свою чергу посилання сторони відповідача ОСОБА_1 на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року по справі №914/1570/20 є помилковими, адже висловлені висновки суду касаційної інстанції по справі, що розглядалась стосуються вжиття заходів забезпечення позову щодо митного оформлення товару з ознаками контрафактності та використання його у господарській діяльності, а спірні правовідносини виникли щодо порушення прав інтелектуальної власності, а тому застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 18.05.2021 року по справі №914/1570/20 є недоречними.

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги той факт, що станом на теперішній час зазначене вище цивільна справа не розглянута, вид забезпечення позову, який застосований судом у вигляді арешту на спірну земельну ділянку не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, тому заява про скасування заходів забезпечення позову є передчасною, необґрунтованою, тобто такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158, 258-260, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шерстюк Петра Петровича про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави до Кароліно-Бугазької сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договорів купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, припинення речового права на нерухоме майно та зобов`язання повернути земельну ділянку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст даної ухвали виготовлено та проголошено 04.02.2022 року об 10 годині 00 хвилин.

Суддя