Справа № 442/4173/20 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2856/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Копняк С.М., Савуляка Р.В.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Кучаковського Ю.С. від 24 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради Львівської області, відділу-центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про забезпечення доказів відмовлено повністю.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Дрогобицького міськрайонного суду.

Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, а відтак такого що підлягає скасуванню. Зазначає, що в судовому засіданні 24.06.2021 року стороною позивача було належно обґрунтовано необхідність забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб. Зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та інших, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком і земельною ділянкою для його обслуговування шляхом визнання протиправним (незаконним) і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання протиправним (незаконним) і скасування правовстановлювального документу на землю, визнання протиправним (незаконним) і скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та демонтування огорожі. Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є земельна ділянка площею 1000 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:025:0060. Право власності на дану земельну ділянку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 набули на підставі ухвали V сесії пятого скликання Дрогобицької міської ради від 27 грудня 2006 року №178, якою їм було надано безоплатно у спільну сумісну власність для обслуговування житлових і приватизованих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку площею 1000 кв. м. на АДРЕСА_1 ; технічної документації, на підставі якої земельній ділянці на АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м. був присвоєний кадастровий номер :01:025:0060 і відбулась її державна реєстрація. Отже апелянт вважає, що предметом дослідження у даній цивільній справі мають бути документи, які мають важливе значення для правильного вирішення справи, а саме: належно завірені світлокопії документації із землеустрою, інших документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 1000 кв.м., кадастровий номер :01:025:0060, на АДРЕСА_1 . Проте, на адвокатський запит від 19.11.2020 року ЦНАП виконавчого комітету Дрогобицької міської ради не надав будь-якої відповіді. Тобто, у сторони позивача є труднощі у витребуванні даних документів. Вказує, що усі вимоги чинного законодавства при поданні заяви про забезпечення доказів виконано. Одночасно, зазначає, що судом було протокольною ухвалою безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про витребування даних доказів, а підготовче судове засідання було закрито з підстав порушення розумних строків, тобто з формальних підстав, чим порушено принцип доступності правосуддя та обмежено сторону позивачів у реалізації її процесуальних прав, зокрема, щодо подання доказів. При цьому, судом в порушення вимог ч.2 ст.200 ЦПК України не було постановлено письмової ухвали про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Таким чином, внаслідок занадто формальних, на думку сторони позивача, рішень суду не було забезпечено принципів рівності та змагальності сторін і цим самим унеможливлено здобуття належних та допустимих доказів, без яких не представляється можливим правильно вирішити дану цивільну справу. Отже, звернення сторони позивача із заявою про забезпечення доказів було єдиним способом всебічно та повно з`ясувати фактичні обставини справи, які є предметом доказування, а відмова у задоволенні клопотання сторони позивача про витребування даних доказів фактично унеможливила їх збирання та подання.

В судове засідання,окрім відповідача ОСОБА_1 , решта учасників справи не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що ті повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення доказів, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.84,116-118, п.7 ч.2 ст.197, ст.ст.258-261 ЦПК України, постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/385/19 та відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, виходив з того, що необхідно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст.ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів у разі неможливості учасниками справи самостійно їх надати (ст. 84 ЦПК України). Зважаючи на приписи п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявником не наведено підстав для забезпечення цих доказів саме відповідно до положень ст. 116-118 ЦПК України, у поданій заяві не зазначено належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, належних та допустимих доказів, що засіб доказування (документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація земельної ділянки) може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, заявник суду не надає. Крім того, вказана заява подана після того, як суд 21.12.2020 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

9.07.2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, відділу-центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 за участю третіх осіб: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій просив:

- усунути ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою площею 0,1863 га для його будівництва і обслуговування таким чином:

1.Визнати протиправною (незаконною) та скасувати ухвалу V сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради від 27 грудня 2006 року №178 в частині надання безоплатно у спільну сумісну власність для обслуговування житлових і приватизованих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_4 , проживаючій на АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , проживаючому на АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 1000 кв. м. на АДРЕСА_1 .

2.Визнати протиправним (незаконним) та скасувати Свідоцтво про право спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, кадастровий номер :01:025:0060, від 08.07.2013 р. серія САК №008190, індексний номер 5820605, видане Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Ключник І.П. та ОСОБА_1 .

3.Визнати протиправним (незаконним) та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , площею 0,1 га. кадастровий номер :01:025:0060 за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Котів Наталі Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3729360 від 08.07.2013 року.

4.Визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 1000 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:025:0060, здійснену Відділом Держземагентства у м.Дрогобичі 29.05.2013 року.

5.3обовязати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 демонтувати встановлену ними огорожу на земельній ділянці площею 0,1863 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд до нього на АДРЕСА_2 (з західної сторони даної земельної ділянки, що межую із будинковолодінням АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування позову вказував, з 21.05.1998 року власником жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 є позивачка ОСОБА_3 . У зв`язку з набуттям ОСОБА_3 права власності на жилий будинок із господарськими будівлями і спорудами відповідно до договору дарування від 21 1998 року вона стала власником земельної ділянки площею 600 кв.м., розташованої по АДРЕСА_2 . Вивчивши та проаналізувавши матеріали технічної документації із землеустрою позивачка вперше дізналася, що дані, наведені в плані земельної ділянки по АДРЕСА_2 . виготовленого на замовлення ОСОБА_7 . Дрогобицьким міським земельно-кадастровим бюро технічної документації, та дані, наведені в плані суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Дрогобицьким міським відділом Львівської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" не співпадають, а саме існує невідповідність у довжині меж земельних ділянок та кількості поворотних точок, що свідчить про те. що в межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:025:0060 включено частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:025:0064. При цьому, лише із інформаційної довідки №125945371. сформованої 31.05.2018 року на запит свого представника - адвоката Коцана P.M.. а саме із розділу «Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», позивачка дізналась про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:025:0060. площею 0.1 га по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 . виданого Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайоїіного управління юстиції Львівської області.

Окрім цього, представник позивача ОСОБА_3 подав суду заяву про забезпечення доказів, в якій просив забезпечити докази у справі № 442/4173/20 способом їх витребування, а саме витребувати з Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради наступні документи: належно завірені світлокопії документації, інших документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 1 000 кв.м, кадастровий номер :01:025:0060, на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів представник позивача зазначив, що предметом дослідження у даній цивільній справі мають бути документи, які мають важливе значення для правильного вирішення справи, а саме: належно завірені світлокопії документації із землеустрою, інших документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 1000 кв.м., кадастровий номер :01:025:0060, на АДРЕСА_1 . Проте, на адвокатський запит від 19.11.2020 року ЦНАП виконавчого комітету Дрогобицької міської ради не надано будь-якої відповіді. Тобто, у сторони позивача є труднощі у витребуванні даних документів.

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Суд може витребувати докази, також, до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду . У випадках, передбачених законом, апеляційний загальний суд за місцезнаходженням доказів може витребувати докази на прохання третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу або за заявою сторони (учасника) третейського (арбітражного) розгляду за згодою третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається третейським судом (міжнародним комерційним арбітражем), у порядку, встановленому цією статтею. У разі задоволення відповідної заяви суд може зобов`язати особу, у якої такі докази витребовуються, надати такі докази безпосередньо третейському суду або міжнародному комерційному арбітражу або стороні, за заявою якої такі докази витребовуються, для подальшого їх подання третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу). В ухвалі про витребування доказів суд вирішує питання забезпечення чи попередньої оплати витрат осіб, пов`язаних із поданням відповідних доказів.

Також, за ст. 83 ЦПК України, Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів . У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Окремо, згідно ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15 жовтня 2020 року.

15 жовтня 2020 року підготовче засідання було відкладено на 23 листопада 2020 року.

23 листопада 2020 року підготовче засідання було відкладено на 21 грудня 2020 року.

21 грудня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_2 був присутній в підготовчому засіданні 15.10.2020 року та 21 грудня 2020 року.

Окрім цього, адвокатський запит в ЦНАП про надання матеріалів та інформації був скерований адвокатом Крамарем Ю.М. 19.11.2020 року.

З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що ні позивачем, ані його представником в підготовчому судовому засіданні не заявлялось ні клопотання про витребування доказів, ані клопотання про забезпечення доказів, хоча адвокатський запит було подано 19.11.2020 року, а підготовче судове засідання, а якому був присутній представник позивача, було закрито 21.12.2020 року.

Такого клопотання позивач не подав і разом із позовною заявою.

Окрім цього, ні позивачем, ані його представником не вказано жодних обґрунтованих доводів, що перешкоджало їм заявити клопотання про витребування або про забезпечення доказів як разом із позовною заявою, подавши відповідний запит до цього, чи в підготовчому судовому засіданні.

Також, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що заявником не наведено підстав для забезпечення цих доказів саме відповідно до положень ст. 116-118 ЦПК України, у поданій заяві не зазначено належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, належних та допустимих доказів, що засіб доказування (документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація земельної ділянки) може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Окрім цього, у випадку якщо подане клопотання є клопотанням про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, то таке слід було подавати разом з позовною заявою.

Стороною позивача не наведено жодних мотивів чому таке клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не було подано разом з позовною заявою, про що йшлося.

Решта доводів скарги на законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції не впивають, оскільки таких по суті не стосуються.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку що відповідає обставинам, які мають значення та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: С.М. Копняк

Р.В. Савуляк