Справа № 132/2027/21
Провадження № 22-ц/801/136/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ставнійчук С. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 рокуСправа № 132/2027/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Берегового О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2021 року, ухвалені суддею Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є оператором газорозподільної системи, який здійснює розподіл природного газу в межах території Вінницької області. Відповідач ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , яка отримує послугу з розподілу природного газу до своєї оселі, однак оплату не проводить.

Позивач вказує, що взятий на себе обов`язок з розподілу природного газу виконує належним чином та відповідно до тарифів на розподіл (доставку) природного газу надає споживачу вказані послуги, в той же час відповідач, як споживач таких послуг, своїх зобов`язань не виконує , у зв`язку із чим за період з лютого 2020 року по травень 2021 року в ОСОБА_1 утворилась заборгованість за надані послуги розподілу природного газу в розмірі 1740,65 грн. Також, за встановлений період відповідачеві нараховані 3% річних на суму 223,00 грн., втрати від інфляції на суму 609,55 грн. В загальному розмірі заборгованість становить 2573,20 грн.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 на позовну заяву подала відзив, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позові. Зазначає, що з лютого 2020 року в будинку ніхто не проживає і за період з лютого 2020 року по 25 вересня 2020 року було спожито 25 метрів кубічних газу, вартість яких сплачено. 25.09.2020 представниками оператора ГРМ, було припинено розподіл природного на об`єкт споживача шляхом опломбування крана газогону на вході в будинок, про що складено акт про припинення газопостачання №137/09 від 25.09.2020 з фіксуванням показника лічильника 13640 метрів кубічних. Тому послуга з розподілу газу не надавалась.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 2573,20 грн. з яких: заборгованість за розподіл природного газу за період з лютого 2020 року по травень 2021 року включно, в сумі 1740,65 грн, інфляційні втрати в сумі 609,55 грн та 3 % річних від простроченої суми, що становить 223,00 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

В якості основних доводів скаржник зазначає те, що суд не взяв до уваги, що розрахунок вартості розподілу газу в 2020 році з лютого по вересень місяць включно повинен проводитися з норми споживання 314 м3 на рік, а не від кількості фактично спожитого за 2018-2019 газовий рік. Крім того, так як у вересні 2020 році було опломбовано вхідний кран, тому з жовтня 2020 року по травень 2020 року не повинна була нараховуватись вартість послуг.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістомст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" є оператором газорозподільної системи, який здійснює розподіл природного газу.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 , номер особового рахунку № НОМЕР_1 . За період з січня 2020 року по травень 2021 року відповідачу нараховано заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 1740,65 грн. на показник лічильника 13640 м3 (а.с.8).

З довідок про фактичний обсяг споживання природного газу по о/р № від 09.06.2021 слідує, що за особовим рахунком відповідача ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 по 30.09.2019, об`єм газу становив - 1424 м. куб та за період з 01.10.2019 по 30.09.2020, об`єм газу становив 366,98 м. куб. (а.с. 9-10).

Відповідно до розрахунків 3 % річних та втрат від інфляції за договором розподілу природного газу по ОСОБА_1 відповідачу на суму заборгованості позивачем нараховано 609,55 грн. - інфляційних втрат, та 223 грн. - 3% річних (а.с. 11-20).

25.09.2020 оператором ГРМ за згодою відповідача було припинено розподіл природного газу на об`єкт споживання, що стверджується Актом про припинення розподілу газу за №137/09 від 25.09.2020 та зафіксовано показник лічильника 13640 м3 (а.с. 47).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином виконав умови договору, надаючи відповідачу послуги з розподілу природного газу, якими остання користується та не сплачує їх вартість, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підлягає до стягненню та 3% річних від простроченої суми та суму збитків від інфляції за весь час прострочення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права із правильним застосуванням правових висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу наданих послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем та Цивільним кодексом України.

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

За змістом пункту 5 частини 2статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»- індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно ч. ч. 1, 2ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем доведено факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки ОСОБА_1 отримувала послуги з постачання природного газу, а тому, відповідно, отримувала і послуги з розподілу природного газу, що підтверджується фактичною оплатою за надані послуги, а відтак правильно прийнято до уваги судом першої інстанції.

За нормами статей 526,629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3014 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз», встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз» на період: з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно у розмірі 0,89 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ); з 01 липня 2020 року у розмірі 0,97 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

З 01 січня 2021 року набрала чинності постанова НКРЕКП від 13 грудня 2020 року №2765 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Вінницягаз», якою для AT «Вінницявгаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,68 грн за 1м 3 на місяць (без урахування ПДВ).

Розмір щомісячної плати відповідача за розподіл природного газу з січня по червень 2020 року становить 126,74 грн. в місяць, з липня по грудень 2020 року становить 138,13 грн. в місяць, з січня 2021 року по дату подачі позову становить 61,65 грн в місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору, надаючи відповідачу послуги з розподілу природного газу. І такий висновок на переконання Вінницького апеляційного суду є правильним.

ОСОБА_1 користувалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем за послуги з розподілу природного газу в сумі 1740,65 грн, що підтверджується випискою фінансового стану (а.с. 8).

В свою чергу відповідач не спростувала наведений позивачем розрахунок наявної у неї заборгованості.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" є обґрунтованими, оскільки відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання перед позивачем по сплаті послуг за розподіл природного газу, чим порушений обов`язок з виконання вимог Типового договору та норми чинного законодавства.

При вирішенні спору, судом було враховано всі обставини справи, надано оцінку усім належним доказам.

Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Доводи скаржника про те, що суд безпідставно не врахував, що 25.09.2020 представниками оператора ГРМ припинено розподіл природного на об`єкт споживача шляхом опломбування крана газогону на вході в будинок, тому з жовтня 2020 року по травень 2020 року не повинна була нараховуватись вартість послуг, апеляційним судом не приймаються до уваги з огляду на таке.

Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. Відтак у відповідача наявний обов`язок здійснювати оплату за надані позивачем послуги розподілу природного газу до моменту припинення дії договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від газорозподільної мережі позивача. Як вбачається із матеріалів справи договір між сторонами не розірвано та відповідач не зверталася до позивача із відповідною заявою про розірвання договору та остаточного припинення розподілу газу. Доказів вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання позивач не надала.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив відповідача на позовну заяву, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне, обґрунтоване, справедливе рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

О.Ю. Береговий