Справа № 939/2786/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2022 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі анкети-заяви відповідача від 15 лютого 2019 року, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) відкрив останній поточний рахунок та встановив на цей рахунок кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 40 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 38,4 % річних, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 76,8 % річних (6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом). У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою і на залишок такої заборгованості банк нараховує, а клієнт має сплатити штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50 % від суми одержаного кредиту, при цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 13 вересня 2021 року її заборгованість становить 47 829,19 гривень.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 47 829,19 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

17 січня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вважала позов необґрунтованим, безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення з нею кредитного договору та передачу їй коштів у розмірі 40000,00 грн та 47829,19 грн. Зокрема, анкета-заява від 15 лютого 2019 року не містить відомостей про оформлення нею (відповідачем) кредитного договору на умовах, обумовлених у позові. Позовна заява та надані позивачем документи не містять доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та відкрито рахунок, чи було видано платіжну картку у спосіб, що дозволяє однозначно встановити її отримання, а також, чи встановлено кредитний ліміт і на яку суму. Відсутні докази й щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку. Крім того, позивачем не надано підписаних нею (відповідачем) умов обслуговування рахунків фізичної особи, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту, хоча вони повинні містити підпис позичальника, оскільки саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, а також будь-яких даних про обрання нею (відповідачем) банківських послуг, крім прохання відкрити рахунок, особистих даних та її підпису. Оскільки АТ «Універсал Банк» не надано доказів на підтвердження видачі кредитної картки та розміру наданого кредиту, то перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій не є можливим. Отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин і розміру боргу, оскільки в ньому не зазначено номер рахунку, відкритого для неї ( ОСОБА_1 ), суми кредитного ліміту, інших доказів того, що це розрахунок саме її заборгованості. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість лише за тілом кредиту в розмірі 47829,19 грн, однак у позовні заяві вказано, що їй (відповідачу) нібито надавався кредит у розмірі 40000,00 грн, тобто, обґрунтування щодо підстав стягнення з неї коштів у розмірі 7829,19 грн у позові взагалі відсутнє. Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, які є невід`ємною частиною спірного договору, взагалі не може бути доказом укладення договору між банком і нею (відповідачем), оскільки він не містить її підпису, тому не є підтвердженням, що саме цими умовами вона була ознайомлена та погодилася із ними, підписуючи анкету-заяву, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 лютого 2019 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних відносин. Також не відповідають дійсності доводи позивача про нібито неодноразове повідомлення її (відповідача) про наявність заборгованості за кредитом і необхідність її сплатити, оскільки належних та допустимих доказів такого повідомлення не надано. Оскільки АТ «Універсал Банк» не надано доказів на підтвердження видачі їй картки та розміру наданого кредиту у виді встановленого ліміту на суму стягнення, руху коштів на відкритому рахунку, розмір заборгованості є необґрунтованим. Враховуючи зазначені обставини, просила відмовити у задоволенні позову.

28 січня 2022 року до суду від представника позивача АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», тобто електронний договір. Згідно вимог Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного цифрового підпису. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір між банком та відповідачем, у тому числі анкету-заяву разом з умовами і правилами надання банківський послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача. Відповідно до анкети-заяви підписанням договору боржник підтвердив, що він ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримав їх примірники у мобільному додатку. Договір є обов`язковим для виконання. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також зазначено, що боржник не звертався до банку з непогодженням про зміни умов і правил надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватися карткою, а отже з ними погодився. Позаяк, у випадку коли особа не дає згоди з умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank» шляхом накладення електронного підпису, тоді застосунок не переходить на наступний етап входу у головне меню. Лише шляхом попереднього погодження з умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку «Monobank» та подальше проведення банківських операцій у тому числі отримання кредиту. З огляду на викладене, твердження відповідача про відсутність ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та умовами кредитування є спробою приховати фактичні обставини справи. Використання кредитних коштів підтверджується випискою про рух коштів на рахунку, згідно якої кредитний ліміт відповідача складає 40000 грн. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку, баланс на кінець періоду складає (мінус) 7829,19 грн, тобто загальна сума заборгованості становить 47829,19 грн, яка складається із повністю використаного відповідачем кредитного ліміту в сумі 40000,00 грн та суми овердрафту, яка становить (мінус) 7829,19 грн. Овердрафт у вказаному розмірі виник наступним чином, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, нараховується базова ставка 3,2% в місяць (38,4% річних). У випадку коди боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має прострочену заборгованість, тоді нараховується збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних). Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 67200,90 грн, а витрат 115 030,09 грн. Отже сума коштів, яка не повернута банку становить 47829,19 грн. Враховуючи наведене, просив задовольнити позовні вимоги АТ «Універсал Банк» у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій відповідач просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я на суму, вказану у додатку, відповідно до Умов Договору та наведених нижче умов (а.с. 9).

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у сумі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с. 108, 110, 111).

Відповідно до п. 2 вказаної анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідач погодилася з тим що ця анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір), укладання якого підтвердила і зобов`язалася виконувати його умови.

Відповідно до п. 3 цієї анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідач підписанням цього договору підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, відповідач погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилася з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Зі змісту вказаної вище анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг вбачається, що вона не містить умов щодо розміру, підстав та порядку нарахування процентів та пені.

Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

За розрахунками банку у відповідача виникла заборгованість у розмірі 47829,19 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 7-8, 101-107).

При цьому, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та руху коштів по рахунку відповідача, судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» нараховувало відповідачу відсотки, комісію та пеню на підставі Умов і правил обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_1 з метою отримання кредитних послуг 15 лютого 2019 року підписала анкету-заяву до Договору надання банківських послуг в системі «Monobank».

У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредитну картку, на яку зарахований кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 15 лютого 2019 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості станом на 13 вересня 2021 року за анкетою-заявою від 15 лютого 2019 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.monobank.ua/terms, як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank».

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.monobank.ua/terms, що надані позивачем до позову на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Матеріали справи містять надані банком Тарифи при надані банківських послуг щодо карткових продуктів. Пунктом 7 додатків визначено, що інформація, надана кредитодавцю зберігає чинність та є актуальною до: 01.01.2019.

Доказів на підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_1 із Умовами і правилами та Тарифами, які набрали чинності та діяли після 01.01.2019, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена і погодилася із зазначеними Умовами і правилами.

Аналіз викладеного свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача процентів за користування коштами, пені та комісії.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 13 вересня 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 47829,19 грн та складається з: 47829,19 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Однак, як вбачається із довідки та виписки по картковому рахунку, кредитний ліміт відповідача за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15 лютого 2019 року встановлений у розмірі 40 000 гривень (а.с. 101-107, 110).

Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» діє на підставі п. 5.23 п. 5 Розділу ІІ Умов та правил, відповідно до якого кредитний ліміт збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам за користування кредитним лімітом та неустойки, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. Вказане підтверджено представником позивача і у відповіді на відзив.

Однак, виходячи з того, що судом оцінений як неналежний доказ надані позивачем Умови та Правила банківських послуг, відсутні підстави для задоволення вимог банку щодо збільшення розміру кредиту на підставі вищевказаних положень Умов.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 40 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 гривень.

Керуючись ст. 27, 526, 1046-1056 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) заборгованість у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17 лютого 2022 року.

СуддяМ.Герасименко