Справа № 183/2722/19
№ 2-зз/183/3/22

У Х В А Л А
07 лютого 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
представника заявника (відповідача) ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
25 січня 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
На обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилався на те, що станом на дату подання клопотання сплинуло більш двох років, у зв`язку з чим, необхідність застосування заходів забезпечення позову є неактуальними та зазначені заходи мають бути скасовані судом з огляду на наступне.
ОСОБА_2 заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 47 000,00 доларів США, отже, позивачем заявлені вимоги стосовно стягнення грошових коштів.
Таким чином, між сторонами взагалі відсутній спір щодо нерухомого майна - 7/25 частин нерухомого майна торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 .
В той же час, види забезпечення позову повинні бути співмірними заявленим позовним вимогам, у зв`язку з чим, заборона вчинення реєстраційних дій щодо майна, належного відповідачу не є співмірним засобом забезпечення позову.
Крім того, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК України, не є достатньою правовою підставою для задоволенні відповідної заяви.
Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, у зв`язку з чим, недоведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідач ОСОБА_4 працює офіційно, має відповідно доходи у вигляді заробітної плати, крім того, він є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілена Плюс», яке має статутний капітал 390 000,00 грн., за рахунок зазначених коштів можуть бути задоволені вимоги позивача.
Крім того, у відповідності до розписки від 11.12.2018 р., ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що свідчить про можливість проведенню відповідного взаємозаліку між сторонами.
Заявник ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 заявлені до нього та до ОСОБА_5 , в той же час, щодо ОСОБА_5 не застосовувалися будь-які заходи забезпечення позову.
Обрані судом заходи забезпечення позову також не є співмірними з заявленими позовними вимогами у розмірі 1 277 461,00 грн., оскільки вартість належного ОСОБА_4 на праві власності майна становить 5 585 832,00 грн.
Крім того, заявник зазначає, що належні йому 7/25 частин нерухомого майна торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя, а саме, його та ОСОБА_6 та заборона порушує права його дружини, як власника майна.
В судовому засіданні представник заявника (відповідача) ОСОБА_4 підтримав клопотання у повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в клопотанні, просив його задовольнити.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання, посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 має намір ухилитися від повернення заборгованості за договором позики.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 зазначив, що клопотання відповідача ОСОБА_4 необґрунтоване, зазначив, що він та ОСОБА_4 зобов`язані повернути позивачу 47 000,00 доларів США, особисто він не відмовляється від виконання зазначеного зобов`язання, в той же час вважає, що ОСОБА_4 має намір ухилитися від повернення суми позики.
Розглянувши клопотання, заслухавши учасників, суд приходить до нижченаведеного.
26 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, згідно якої просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь 47 000,00 доларів США за договором позики, на обґрунтування позову надав відповідну розписку.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Ухвалою суду від 19 червня 2019 року виправлені описки в ухвалі суду від 13 червня 2019 року.
Так, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року залишено без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року про забезпечення позову залишено без змін.
Ухвалою суду від 27 січня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики зупинене до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі № 183/7228/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.
У своїй постанові від 24 вересня 2019 року Дніпровський апеляційний суд зазначив, що обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, адекватним та не порушує права інших осіб.
У відповідності до статті 158 ЦПК України,
1. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
3. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.
4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
5. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.
6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Суд приходить до переконання, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступного.
Так, посилання заявника ОСОБА_4 на те, що станом на дату подання клопотання сплинуло більш двох років, у зв`язку з чим, необхідність застосування заходів забезпечення позову є неактуальними є безпідставними, оскільки позивач ОСОБА_2 не відмовився від своїх вимог, а провадження у справі у відповідності до ухвали суду від 27 січня 2020 року зупинене до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі № 183/7228/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.
Посилання заявника на те, що ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 47 000,00 доларів США, отже, позивачем заявлені вимоги стосовно повернення грошових коштів та між сторонами взагалі відсутній спір щодо нерухомого майна - 7/25 частин нерухомого майна торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 та вартість якого суттєво перевищує суму позовних вимог також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки судом не накладався арешт на зазначене нерухоме майно, а з метою можливого виконання рішення суду заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.
Посилання заявника на те, що заборона вчинення реєстраційних дій щодо належного йому майна не є співмірним засобом забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК України не є достатньою підставою для задоволенні відповідної заяви суд також не бере до уваги, оскільки у зазначених посиланнях ОСОБА_4 фактично висловлює свою незгоду з ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 13 червня 2019 року, в той же час, належна оцінка зазначеним запереченням надана у постанові Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року.
Посилання заявника відповідача ОСОБА_4 на те, що він працює офіційно, має відповідно доходи у вигляді заробітної плати, крім того, він є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілена Плюс», яке має статутний капітал 390 000,00 грн., за рахунок зазначених коштів можуть бути задоволені вимоги позивача не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову, оскільки, фактично можуть розглядатися тільки в площині приписів ст. 156 ЦПК України, відповідно до якої, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.
Посилання заявника на наявність розписки від 11.12.2018 р., відповідно до якої ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що свідчить про можливість проведенню відповідного взаємозаліку між сторонами, також не є підставою для задоволення клопотання, оскільки зазначений доказ у спосіб, передбачений ЦПК України до матеріалів справи не долучався та ОСОБА_4 зустрічні позовні вимоги до позивача ОСОБА_2 не заявлялися.
Посилання заявника на те, що до ОСОБА_5 не застосовувалися будь-які заходи забезпечення позову також не є підставою для задоволення клопотання оскільки у відповідності до норм ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються судом при розгляді відповідного клопотання, в той же час, позивач ОСОБА_2 під час розгляду справи з зазначеним клопотанням до суду не звертався.
Посилання заявника про те, що належні йому 7/25 частин нерухомого майна торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя, а саме, його та ОСОБА_6 та заборона порушує права його дружини, як власника майна не заслуговують на увагу, оскільки з зазначеного приводу 27 серпня 2019 року судом постановлено ухвалу, відповідно до якої відмовлено ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні заяви про залучення її у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, оскільки встановлено, що 19 лютого 2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, відповідно до якого судом проведений поділ майна подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , в тому числі і нерухомого майна - торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі належить відмовити.
Керуючись 149, 150, 158 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Д.І. Городецький