Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1380/17 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Павицької Т. М.,
суддів Коломієць О.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №280/1380/17 за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Коростишівська державна нотаріальна контора про розірвання спадкового договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Щербаченко І.В. в м. Коростишів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, у якій просить:
- здійснити поворот виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року щодо реєстрації припинення спадкового договору у зв`язку з його розірванням та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та стягненню судового збору;
- зобов`язати державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори виключити запис про скасування спадкового договору №2-86 від 13.02.2015 та внести в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.
В обґрунтування заяви зазначає, що 13 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та нею було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2-86. Вказує, що також при посвідченні спадкового договору 13 лютого 2015 року була накладена заборона відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що в жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом про розірвання спадкового договору. Стверджує, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Проте, зазначає, що постановою Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року по справі №280/1380/17 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким розірвано спадковий договір від 13 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та нею, який посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори.
Стверджує, що на підставі вище зазначеної постанови Житомирського апеляційного суду за зверненням ОСОБА_2 , 06 лютого 2019 року державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Цариціною І.С. було проведено відповідні дії щодо реєстрації припинення спадкового договору у зв`язку з його розірванням та зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження було внесено запис №155265909 від 06.02.2019 про припинення обтяження на вказане майно за спадковим договором серія номер 2-86, виданий 13.02.2015.
Зазначає, що у січні 2019 року вона подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року. Вказує, що 07 квітня 2021 року постановою Верховного Суду її касаційну скаргу задоволено, постанову Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року скасовано, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року залишено в силі. Враховуючи викладене, просить задовольнити її заяву про поворот виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з 1 280 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги та 4 000 грн витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року скасувати в частині незадоволених вимог, та постановити в цій частині нову, якою зобов`язати державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори виключити запис про скасування спадкового договору №2-86 від 13.02.2015 та внести в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що саме на виконання рішення суду нотаріусом було вчинено конкретні дії, а саме внесено запис №155265909 від 06.02.2019 про припинення обтяження на майно за спадковим договором серія номер 2-86 від 13.02.2015, а також внесено запис до спадкового реєстру про припинення спадкового договору №2-86 від 13.02.2015.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору відмовлено, оскільки позивач не довела невиконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань або наявність істотних порушень договору з боку відповідача.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року по справі №280/1380/17 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано спадковий договір від 13.02.2015, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Ломаковою М.І., зареєстрований в реєстрі за №2-87.
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження станом на 06.02.2019 вбачається, що 06 лютого 2019 року державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Цариціною І.С. було проведено відповідні дії щодо реєстрації припинення спадкового договору у зв`язку з його розірванням та зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження внесено запис №155265909 від 06.02.2019 про припинення обтяження на вказане майно за спадковим договором серія номер 2-86, виданий 13.02.2015.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Постанову Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року скасовано. Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року залишено в силі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з 1 280 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги та 4 000 грн витрат на правничу допомогу.
Згідно ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.
Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення.
Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання, одним із яких є також прийняте рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, відмовлення в позові повністю, задоволення позовних вимоги в меншому розмірі, при цьому таке рішення повинне бути прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3 ст.444 ЦПК України).
У рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 02 листопада 2011 року по справі №1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим для застосування на всій території України, роз`яснено, що особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо.
Також зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням). Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом, у постанові від 23 січня 2018 року по справі №203/2612/13-ц.
Судом встановлено, що предметом, позову була вимога про розірвання спадкового договору з посиланням на невиконання набувачем розпоряджень відчужувача, передбачених пунктами 6.1, 6.2 спадкового договору, а саме: забезпечення відчужувача необхідними продуктами харчування та одягом за його рахунок; забезпечення відчужувача належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів незалежно від їх вартості за рахунок його коштів та в разі необхідності за рахунок коштів, які належать особисто набувачу майна.
Предметом заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду є:
- здійснити поворот виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року щодо реєстрації припинення спадкового договору у зв`язку з його розірванням та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та стягненню судового збору;
- зобов`язати державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори виключити запис про скасування спадкового договору №2-86 від 13.02.2015 та внести в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.
Таким чином, встановлено, що предметом спору був захист порушеного немайнового права, а саме розірвання спадкового договору, а предмет заяви про поворот виконання рішення суду є доповнений новими вимогами, а саме виключення запису про скасування спадкового договору №2-86 від 13.02.2015 та внесення в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про заборону відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 указаного Закону).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Підстави для державної реєстрації прав визначені ст. 27 Закону.
Відповідно до статей 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.
Записи про державну реєстрацію скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України зазначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Поворот виконання рішення суду (реституція) у даному випадку не є ефективним способом захисту, оскільки у даному випадку своє порушене право заявниця не позбавлена права захищати відповідно до ст. 16 ЦК України шляхом звернення до суду із самостійним позовом.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції в частині незадоволених вимог ОСОБА_1 постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.
Що стосується ухвали суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються з 1280 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги та 4000 грн. витрат на правничу допомогу, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановляючи ухвалу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються з 1280 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги та 4000 грн. витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 березня 2021 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказані судові витрати.
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати.
Тому у суду першої інстанції не було правових підстав повторно стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які остання понесла за подання касаційної скарги, оскільки це питання вже вирішив суд касаційної інстанції в постанові від 29 березня 2021 року.
З огляду на наведене, ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню без ухвалення в цій частинні нового судового рішення.
Керуючись статями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з 1280 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги та 4000 грн. витрат на правничу допомогу скасувати.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді