Постанова

Іменем України

01 лютого 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/963/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Махай Л.Д., Кравець В.А.,

за участю секретаря Орел П.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в інтересах якого діє Здоренко Владислав Євгенович,

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва

від 17 вересня 2021 року

в складі судді Усатової І.А.

у справі №760/25132/18 Солом`янського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

до ОСОБА_1

про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 1 650 235 грн 12 коп.

В обґрунтування позову вказував, що на підставі укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 кредитного договору №50007879 від 14.03.2013 року, з його невід`ємними додатками та додаткової угоди №1 від 06.03.2014, відповідач отримав кредит у розмірі 242 720,11 грн (еквівалент 29 851,20 доларів США) на придбання автомобіля та 69 927,97 грн (еквівалент 7 238,92 доларів США) на сплату страхових платежів, відповідно.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору та додаткової угоди в останнього утворилась заборгованість, яка станом на 06.09.2018 складає загальну суму 1 650 235,12 грн, з яких: 554 022,04 грн - залишок непогашеної частини кредиту; 187 760,35 грн - 10% річних за час прострочення сплати залишку Кредиту; 193 187,49 грн - 9,9% за користування кредитними коштами; 159 659,40 грн грн - заборгованість за неоплаченими виставленими рахунками за повернення кредиту та сплати процентів; 32 269,67 грн - 10% за порушення терміну оплати виставлених рахунків за повернення кредиту та сплати процентів; 38 376,41 грн - інфляційні втрати за період порушення терміну оплати виставлених рахунків за повернення кредиту та сплати процентів; 5 400,00 грн - компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору); 520,05 грн - 3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору); 1 987,16 грн - втрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору); 2 148,36 грн - штраф та пеня згідно рахунків №№00244705,00246102, 0025110; 155 226, 24 грн - штраф за несвоєчасне повернення кредиту 20% від суми залишку кредиту на дату вимоги.

Відповідач подав відзив, в якому посилаючись на недоведеність позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Як на підставу недоведеності вимог, посилався на експертний висновок за результатами судово-економічної експертизи №0605/19-1 від 06.05.2019, за яким відомості у вимозі про дострокове повернення кредиту щодо заборгованості за кредитним договором не підтверджено, а ОСОБА_1 надмірно сплачено грошові кошти в сумі 835,65 доларів США.

Також вказував, що отримав від позивача досудову вимогу 03.06.2015 про дострокове повернення кредиту, тому просив суд застосувати строк позовної давності.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності є безпідставними, оскільки перебіг строку позовної давності починається з 13.04.2016 - ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №372/2017/13-ц.

Вказав, що долучений, відповідачем експертний висновок, помилково прийнятий до уваги судом першої інстанції, оскільки такий висновок не відповідає положенням чинного законодавства. Зокрема, у вищезазначеному висновку, експерт не врахував, що ТОВ «Порше Мобіліті» не є комерційним банком чи кредитною спілкою, але застосував положення, які не мав права застосовував, а саме: Закон України «Про Кредитні спілки», методику проведення судово-бухгалтерських (економічних експертиз) з деяких питань діяльності комерційних банків.

Звертав увагу, що експертом були використані матеріали, надані виключно ОСОБА_1 , точного переліку яких у висновку не зазначено. Більше того, за умовами договору ОСОБА_1 здійснював оплату у національній валюті, а не у доларах США, як то зазначено у висновку, а відтак розрахунки, здійснені у висновку не відповідають дійсності.

Резюмував, експерт вийшов за межі повноважень, оскільки висновок зроблений на основі нормативно-правових актів, що не підлягали застосуванню у даних правовідносинах, а суд помилково взяв до уваги зазначений висновок, що призвело до неправильного вирішення спору.

В іншому доводи апеляційної скарги тотожні доводам позовної заяви. Крім того, в апеляційної скарзі, позивач обраховуючи заборгованість, враховував її за період з лютого по березень 2015 року (до вимоги) та не враховував певних її складових, що були зазначені в позовній заяві.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17.09.2020 в частині відмови у задоволенні позову із стягнення залишку кредиту, заборгованості за виставленими рахунками в повернення кредиту та сплати процентів, інфляційних втрат, компенсації понесених втрат, штрафів та пені, а також штрафу за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 20% від суми залишку кредиту та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі в розмірі 1 068 625,63 грн, з яких: 18 436,44 грн - заборгованість по виставленим рахункам за перід з лютого по березень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту (в т.ч. додаткового кредиту) та сплати процентів; 11 207,38 грн - інфляційні втрати за час прострочення оплати рахунків за період з лютого по березень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту (в т.ч. додаткового) та сплати процентів; 554 022,04 - залишок суми кредиту (сума кредиту згідно вимоги 18.03.2015); 319 677,96 - інфляційні втрати за час прострочення повернення суми кредиту (сума кредиту згідно вимоги 18.03.2015); 155 226,24 - штраф у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування; 2 138,36 - штрафні санкції відповідно до п. 8.3. Загальних умов; компенсація понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 5 400, грн, а також інфляційні втрати та 3% річних, загалом 7901,21 грн.

Представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - Цибульський В.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду просила залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з висновку експерта, наданого відповідачем, в якому зазначено про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті».

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги висновок експерта, здійснений на підставі наданих лише відповідачем документів, та не врахував обставин, викладених в позовній заяві, не звернув увагу на надані позивачем докази, що призвело до невірного вирішення спору.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги та вважає їх обґрунтованими з огляду на те, що зазначення у вищезгаданому висновку експертизи про те, що розмір щомісячного платежу, навчений у графіку погашення кредиту станом на дату укладання Договору про внесення змін/Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору №50007879 не враховує частину ціни автомобіля, що вже сплачена позичальником, та, як наслідок, висновок про надмірно сплачені кошти у розмірі 835,65 доларів США по різниці щомісячних платежів за період з 12.04.2013 по 03.12.2014 не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» в повному обсязі, оскільки належним чином дослідити поданий стороною доказ, в даному випадку - виписку по рахунку, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, умовами кредитного договору, а у випадку незгоди з нею повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, навести свої розрахунки - це процесуальний обов`язок суду. Суд не позбавлений права і зобов`язаний за наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є доведеною.

У вказаній справі, суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи та вимоги позовної заяви та не надав оцінку наданим позивачем доказів в їх сукупності, у зв`язку з чим не забезпечив принципу диспозитивності та змагальності сторін.

Не встановивши в необхідному обсязі обставини справи та допустивши вказані порушення норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для відмови у позові.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин судом першої інстанції, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та наявні підстави для скасування судового рішення в частині, що оскаржується позивачем.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 14.03.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50007879 (т. 1, а.с. 20).

Положеннями вказаного договору передбачено: сума кредиту - 242 720,11 грн, еквівалент суми кредиту в доларах США - 29 851,20; строк кредиту - 60 місяців; курс для обчислення - 8,1310 грн/долар США, курс філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь; процентна ставка - 9,90%, змінна ставка відповідно до ст. 2.3 загальних умов кредитування; разова комісія за надання кредиту - 2,50% від суми кредиту; цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля марки VW модель Tiguan, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013; ціна автомобіля відповідно до договору з дилером в еквіваленті - 37 314,00 доларів США; перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено в еквіваленті 7 462,80 доларів США; спосіб надання кредиту - перерахування на рахунок № НОМЕР_2 у банку «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335, одержувач - ТОВ «Автосоюз»; призначення платежу: «За придбання автомобіля».

Згідно умов договору, всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Судом встановлено, що додатком до кредитного договору №50007879 є Загальні умови кредитування (далі - Умови), які підписані відповідачем, а відтак беруться судом до уваги (т. 1, а.с. 21-31).

Відповідно до п. 1.2 умов позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит (у разі його надання позичальнику) у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Згідно п. 1.3.1 умов, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов Кредитного договору.

Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшився більше, ніж на 2 % різниця, що виникла внаслідок такого збільшення виплачується позичальником.

Відповідно до п. 1.4.1 умов, надання кредиту здійснюється з дати укладення кредитного договору. Датою надання кредиту є дата списання коштів у розмірі суми кредиту з рахунку компанії відповідно до умов кредитного договору.

Повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту, про що зазначено у п. 1.4.2 Загальних умов кредитування.

До 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для оплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту, (п. 1.4.3 Загальних умов кредитування).

Як зазначено у п. 1.6 умов, забезпечення виконання зобов`язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою; термін сплати процентів - одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту (п. 2.4, п. 2.5 Загальних умов кредитування).

Пунктом 3.3 Умов передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником.

Відповідно до п. 8.2 Умов, у разі порушення позичальником терміну повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3., за винятком умови порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в статті 3.2.1. Позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від суми кредиту.

У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст. 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої у п. 3.2.1 (порушення терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) на строк щонайменше 1 календарний місяць), позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 % від суми кредиту (п. 8.2 загальних умов кредитування).

Згідно п. 8.5 Умов, збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Також встановлено, що додатком до кредитного договору є договір купівлі-продажу автомобіля №376148 від 18.03.2013, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» та ОСОБА_1 , предметом якого є зобов`язання продавця передати у власність покупцю автомобіль, модель, марка, комплектація якого вказана в специфікації, а зобов`язанням покупця є прийняття та оплата зазначеного автомобіля. Загальна ціна автомобіля, відповідно до п. 2.1 зазначеного договору № 376148, складає 303 401,00 грн, у т.ч. ПДВ 50 566,83 грн, що дорівнює на дату підписання 37 314,00 доларів США (т. 1, а.с. 41-43).

26.03.2013 між сторонами кредитного договору №50007879 укладено договір застави транспортного засобу №50007879, предметом якого є застава майна - автомобіля марки VW модель Tiguan, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013, державний номер НОМЕР_3 , позичальником з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 50007879 (т. 1, а.с. 46-51).

Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами кредитного договору № 50007879 укладено договір про внесення змін/додаткова угода № 1 до кредитного договору №50007879 від 06.03.2014, предметом якої є прийняття компанією зобов`язань надання позичальнику додаткової суми в сумі еквіваленту 7 238,92 доларів США в українських гривнях, а позичальник прийняття на себе зобов`язання прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків, що є його невід`ємними частинами, та додаткової угоди. (т.1, а.с. 55-58)

Сторони встановили, що на дату укладення додаткової угоди еквівалент суми додаткового кредиту у іноземній валюті, прийнятий для сторін, дорівнює 69 927,97 грн, цільове призначення додаткового кредиту наведено в п. 1.2 додаткової угоди № 1 - сплата страхових платежів відповідно до договору страхування № 245002/4098/0001297 від 22.03.2013, укладеного між позичальником із страховою компанією ПрАТ «УНІКА», на виконання умов кредитного договору № 50007879.

09.07.2014 між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №50007879, предметом якої є внесення змін до укладеного кредитного договору № 50007879 в частині внесення змін до строку кредитування - 84 місяці; внесення відповідних змін до графіка погашення кредиту; внесення змін до договору застави транспортного засобу (т. 1, а.с. 59-63).

15.07.2014 між сторонами кредитного договору № 50007879 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору застави транспортного засобу від 26.03.2013, яким визначено, зокрема, зміна строку користування кредитом за кредитним договором № 50007879 - 84 місці (т. 1, а.с. 66-67).

З наданих позивачем копій рахунків-фактур, позивач на виконання умов договору, щомісяця надсилав на адресу відповідача рахунок-фактуру, для сплати останнім чергових платежів за умовами договору (т. 1, а.с. 68-113).

18.03.2015 вимогу (повідомлення) №50007879 про дострокове повернення кредиту у повному обсязі та сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 738 833, 08 грн, з яких: 554 022, 04 грн - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту; 27 436,44 грн - несплачені чергові платежі (прострочені відстоки та прострочена сума основного боргу); 2 148,36 грн - штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору; 155 226,24 грн - штраф за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 20% від суми кредиту (т. 1, а.с. 114)

Вказана вимога надсилалася на адресу ОСОБА_1 , вказану в договорі, що підтверджується копією конверта з відміткою про повернення за терміном зберігання (т. 1, а.с. 115).

11 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №839, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль VW Tiguan, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2016 у справі 755/14446/15-ц залишено без змін ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним кредитного договору та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2016 у справі №760/10225/15-ц позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 у справі №760/10225/15-ц залишено без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, яким скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2016 та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша та друга статті 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов`язання в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №50007879 від 14.03.2013 отримав кредит на придбання автомобіля VW Tiguan у розмірі 242 720,11 грн, що еквівалентно 29 851,20 доларів США, під 9.90% річних.

За Договором про внесення змін/Додаткової угоди №1 від 06.03.2014 ОСОБА_1 отримав кредит для сплати страхових платежів у розмірі 69 927,97 грн, що еквівалентно 7 238,92 доларів США, під 9.90% річних.

Таким чином загальна сума отриманого кредиту склала 312 648,08 грн, що еквівалентно 37 090,12 доларів США під 9.90% річних, строком на 84 місяці.

Отримавши кредит, ОСОБА_1 зобов`язався виплачувати його згідно графіку погашення кредиту, щомісячно за надісланими ТОВ «Порше Мобіліті» рахунками-фактурами.

Позов мотивовано тим, що з лютого 2015 року ОСОБА_1 припинив виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість.

18 березня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Вказана вимога повернулася за терміном зберігання.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення залишку суми кредиту, позивач вказував, що станом на дату вимоги залишок суми кредиту склав 554 022,04 грн, що еквівалентно 21 308,54 доларів США, відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 17.03.2015, що становить 26,00 грн за 1 долар США.

Колегія суддів вважає що вказана вимога щодо залишку суми кредиту є обґрунтованою та доведеною позивачем, підтвердженою наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Так, із зведеної облікової виписки з рахунку клієнта ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість по сумі кредиту становить еквівалент 21 308, 54 доларів США та підлягає сплаті в гривні відповідно до обмінного курсу валют, визначеного згідно з умовами кредитного договору, на дату сплати заборгованості.

З кредитного договору вбачається що сторони погодили, що курс для обчислення та передбачили можливості його зміни та розрахунку розраховується за курсом філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату розрахунку (п. 1.3, 1.4 Умов)

Позивач вказував, що у вимозі зазначена сума 554 022,04 грн еквівалентна 21 308,54 доларів США згідно з обмінним курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк», що станом на 17.03.2015, становив 26,00 грн за 1 долар США.

Поданий ОСОБА_1 експертний висновок не спростовує розміру залишку суми кредиту у вказаному позивачем розмірі, натомість у вказаному висновку зазначено, що протягом періоду з 12.04.2013 по 03.12.2014 року ОСОБА_1 надмірно сплачено 835,65 доларів США за кредитним договором.

Більше того, формуючи вказаний висновок експерт для обрахування щомісячних платежів, виходив того, що від ціни автомобіля віднімав розмір попереднього місячного платежу для формування наступного платежу. Однак ціна автомобіля зафіксована в договорі та становить 37 314,00 доларів США. Умовами договору не передбачено іншої ціни автомобіля чи такого розрахунки, який наведено у висновку експерта.

Колегія суддів оцінила докази, надані сторонами в їх сукупності, дійшла висновку про те, що наданий ОСОБА_1 експертний висновок не спростовує розміру залишку суми кредиту, зазначеної позивачем підтверджених доказами, наданими останнім.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 залишку суми кредиту у розмірі 554 022,04 грн.

Вирішуючи питання щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості по виставленим рахункам за період з лютого по березень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту (в т.ч. додаткового) та сплати процентів в розмірі 18 436,44 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище та передбачено умовами кредитного договору, оплата щомісячних платежів з повернення кредиту повинна була проводитися ОСОБА_1 рахунком-фактурою ТОВ «Порше Мобіліті».

Матеріали справи містять п`ять рахунків-фактур за період з лютого по березень 2015 року, а саме: рахунок-фактура №00241576 від 02.02.2015 на суму 12 195,75 грн, рахунок-фактура №00244705 від 17.02.2015 на суму 563,79 грн, рахунок-фактура №00246102 від 04.03.2015 на суму 757,23 грн, рахунок-фактура №00247940 від 06.03.2015 на суму 15 093,75 грн та рахунок-фактура №00252375 від 18.03.2015 на суму 827,34 грн (а.с. 68-72).

Тож, матеріали справи містять рахунки-фактури за період з лютого по березень 2015 року на загальну суму 29 437,86 грн.

Зі зведеної облікової виписки з рахунку клієнта ОСОБА_1 вбачається, що за рахунком-фактурою №00241576 від 02.02.2015 отримано кошти на загальну суму 8 853,06 грн, а саме 15.04.2015 у розмірі 1 853,06 грн, 18.05.2015 - 3 000,00 грн, 16.06.2015 - 4 000,00 грн, а з сума боргу за вказаним рахунком фактурою становить 3 342, 69 грн (12 195,75-8 853,06).

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується заборгованість ОСОБА_1 по виставленим рахункам за період з лютого по березень 2015 року (до вимоги) з платежів в повернення кредиту (в т.ч. додаткового кредиту) та сплати процентів в розмірі 20 584,80 грн (29 437,86-8 853,06).

Однак, суд не може вийти за межі вимог, заявлених позивачем у апеляційній скарзі. Так, як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги ТОВ «Порше Мобіліті» просив стягнути заборгованість по виставленим рахункам за період з лютого по березень 2015 року (до вимоги) з платежів в повернення кредиту (в т.ч. додаткового кредиту) та сплати процентів в розмірі у розмірі 18 436,44 грн.

Вирішуючи питання щодо заявлених вимог про стягнення штрафу у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування, в розмірі 155 226,24 грн, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх задоволення, враховуючи наступне.

Як вже зазначалось вище, розмір отриманого кредиту становив еквівалент 29 851,20 доларів США. В кредитному договорі сторони погодили, що курс для обчислення та передбачили можливості його зміни та розрахунку розраховується за курсом філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату розрахунку (п. 1.3, 1.4 Умов)

В обґрунтування розміру штрафу позивач зазначив, що штраф розрахований від суми кредиту з урахуванням його прив`язки до еквіваленту у іноземній валюті станом на день формування вимоги із розрахунку: сума кредиту - 29 851,20 доларів США, що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 17.03.2015 (26,00 грн за 1 долар США) становила 776 131,20х20%.

Таким чином, враховуючи, що сторони передбачили в договорі розрахунок розміру штрафу від суми кредиту з урахуванням його прив`язки до еквіваленту у іноземній валюті станом на день формування вимоги, то колегія суддів вважає обґрунтованим та доведеним штраф у сумі 155 226, 24 грн (776 131,20х20%).

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо пропуску ТОВ «Порше Мобіліті» строку звернення до суду з вказаним позовом, з огляду на таке.

Як вже зазначалось вище, 18.03.2015 ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором 11.06.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся за вчиненням виконавчого напису.

11 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №839, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль VW Tiguan, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Отже, вжитий банком засіб позасудового захисту свого порушеного права, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статтями 263, 264 ЦК України підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2016 у справі 755/14446/15-ц залишено без змін ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Отже, з часу постановлення Апеляційним судом міста Києва ухвали від 13 квітня 2016 року, рішення суду першої інстанції набрало законної сили, та з цього часу право ТОВ «Порше Мобіліті» щодо задоволення своїх майнових вимог за рахунок переданого в іпотеку автомобіля було порушено, тобто незахищено виконавчим написом нотаріуса.

Відтак, ТОВ «Порше Мобіліті» про неможливість реалізації свого права (тобто порушення права) на звернення стягнення на предмет іпотеки дізналося 13 квітня 2016 року, тобто з моменту, коли суд апеляційної інстанції своїм судовим рішенням залишив в силі рішення суду першої інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про пропуск ТОВ «Порше Мобіліті» строку позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки перебіг позовної давності почався саме з моменту коли, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що виконавчий напис, яким банк задовольнив свої кредиторські вимоги, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат за час прострочення оплати рахунків за період з лютого по березень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту (в.т. додаткового) та сплати процентів, в розмірі 11 207,38 грн та інфляційних втрат за час прострочення повернення суми кредиту (сума кредиту згідно вимоги від 18.03.2015), в розмірі 319 677,96 грн, колегія суддів враховує наступне.

07 липня 2020 Велика Палата Верховного Суду у справі №296/10217/15-ц дійшла висновку про те, що в разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, інфляційні нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не стягуються. В такому випадку втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Враховуючи, що у вказаній справі встановлено, що у кредитному договорі №50007879 від 14.03.2013 та Договорі про внесення змін/Додаткової угоди №1 від 06.03.2014 сума кредиту виражена в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, колегія суддів вважає вимоги про стягнення інфляційних втрат безпідставними.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафних санкцій відповідно до п. 8.3. Загальних умов, в розмірі 2 148,36 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.8.3. Загальних умов за кожен випадок порушення Позичальником умов статей 5.1, 5.2., 5.3., 5.4., 8.2. останній сплачує Компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро чи 20 дол. США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або Додаткового кредиту у Кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеного у Кредитному договорі на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 20 Євро чи 25 дол. США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією такої вимоги, та у розмірі еквіваленту 25 Євро чи 30 дол. США в українських гривнях за направлення третьої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення Компанією такої вимоги (якщо компанія вирішить надіслати таку третю вимогу).

Обґрунтовуючи про стягнення з ОСОБА_1 штрафних санкцій відповідно до п. 8.3. Загальних умов, в розмірі 2 148,36 грн позивач посилався на рахунки-фактури №00244705 від 17.02.2015, №00246102 від 04.03.2015 та №00251106 від 18.03.2015. Разом з тим, як вбачається з вимог апеляційної скарги, позивач, в обґрунтування вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по виставленим рахункам, посилався на ці ж рахунки фактури в тому числі, і колегія суддів дійшла висновку про задоволення таких вимог.

Відтак вищезазначеними рахунками підтверджена саме заборгованість по рахункам, тому безпідставними є посилання на рахунки фактури, як обґрунтування доводів заборгованості за сплатою штрафів, відповідно до п. 8.3. Загальних умов.

Крім того, позивач просив стягнути штрафи передбачені п. 8.2., 8.3. загальних умов, а в останніх штрафи передбачено ще і п. 8.4. А як вбачається з вищезазначених рахунків-фактур, сплаті підлягав штраф та пеня, однак не вказано за яким саме пунктом загальних умов.

З цих же підстав колегія суддів вважає безпідставними вимоги щодо компенсації понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 5400 грн, а також інфляційні витрати та 3% річних, оскільки рахунками фактурами, на які посилався позивач в обґрунтування розміру такої заборгованості, підтверджується заборгованість по виставленим рахункам. Більше того, як вбачається з позовних вимог, позивач розраховував інфляційні втрати та 3% річних за періоди починаючи з 10.04.2015 до 06.09.2018 в той час як судом встановлено що позивач змінив строк виконання зобов`язання 18.03.2015.

Ураховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, відтак і апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку часткове задоволення позовних вимог та скасування рішення суду першої інстанції в частині оскаржуваних вимог, то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №51000180 від 10.09.2018 за подання позовної заяви ТОВ «Порше Мобіліті» сплачено судовий збір в сумі 24 753,53 грн, тобто у розмірі визначеному законом (т. 1, а.с. 11).

Згідно платіжного доручення № від 16.12.2020 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 24 044,07 грн, що з урахування оскарження рішення суду в частині, становить розмір, визначений законом (т. 2, а.с. 16).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач просив задовольнити позовні вимоги на суму 1 068 625,63 грн, а колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог на суму 727 684,72 грн, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню судовий збір в сумі 27 290,03 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року - скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (юридична адреса: м. Київ, просп. П. Тичини, 1В, ) заборгованість по виставленим рахункам за період з лютого по березень 2015 року з платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 18 436 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять шість) грн 44 коп., залишок суми кредиту в розмірі 554 022 (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі двадцять дві) грн 04 коп. та штраф у розмірі 20% від суми кредиту в розмірі 155 226 (сто п`ятдесят п`ять тисяч двісті двадцять шість) грн 24 коп.

«Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (юридична адреса: м. Київ, просп. П. Тичини, 1В, ) судовий збір в сумі 27 290 (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто) грн 03 коп.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2022 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А. Кравець