Справа № 462/7031/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 16 885, 25 грн, вихідну допомогу у розмірі 21 680, 46 грн, компенсацію за 18 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у сумі 3 842,82 грн та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 17.07.2021 року по день прийняття рішення у справі. В обгрунтування заявлених нею позовних вимог вказує, що перебувала у трудових відносинах з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», працювала провідним інженером-технологом цеху друкованих плат (010) Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА». 16.07.2021 року звільнена з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 177к від 16.07.2021. Однак, у день звільнення із нею не було проведено повний розрахунок, а саме не виплачено заборгованість по нарахованій заробітній платіу сумі 16 885, 25 грн з урахуванням ПДФО і військового збору за період з березня по липень 2021 року, вихідної допомоги у сумі 21 680, 46 грн з урахуванням ПДФ і військового збору, компенсації за 18 календарних днів невикористаної відпустки у сумі 3 842, 82 грн з урахуванням ПДФО і військового збору. Крім того, у зв`язку із невчасним розрахунком при звільненні просить стягнути середній заробіток за період з 17.07.2021 по день прийняття рішення суду у справі.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідача належним чином повідомлено судом про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення ДП «ЛДЗ «ЛОРТА».

У встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідчем відзиву на позовну заяву не подано, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву станом на час винесення рішення у справі до суду також не поступала.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», зокрема з 19.10.2004 року ОСОБА_1 прийнята в ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» провідним інженером-технологом виробництва пластмас, згідно наказу № 195к від 10.08.2009 року переведена на посаду провідного інженера-технолога в цех друкованих плат (010) та 16.07.2021 року звільнена з роботи згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки ОСОБА_1 та наказу № 177к від 16.07.2021.

Як вбачається із розрахункових листків, виданих ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», з березня по липень 2021 року позивачу ОСОБА_1 щомісячно нараховувалася заробітна плата, однак, згідно із поточною випискою за контрактом з банківського рахунку АТ «Укрексімбанк» нарахована відповідачем заробітна плата виплачувалася позивачу у неповному обсязі.

Так, позивачем подано до суду розрахунок заборгованості заробітної плати за період з березня 2021 по липень 2021, згідно якого просить стягнути з відповідача 16 885,25 грн, вказана сума заборгованості розрахована позивачем з урахуванням ПДФО та військового збору заборгованості заробітної плати.

Ознайомившись із наданим позивачем розрахунком заробітної плати за період з березня по липень 2021 року, який проведений із урахуванням ПДФО і військового збору суд приходить до висновку, що такий не може бути взятий до уваги з огляду на наступне.

Згідно із п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Як передбачено п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Так, згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У своїй практиці Верховний Суд України зазначає, що з одного боку, суд не повинен розраховувати розмір податків, що підлягають утриманню, з іншого у резолютивній частині рішення суд повинен указати, що суму виплат зазначено без урахування податків і зборів.

Податки і збори із суми заробітної плати у такому разі повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення.

Тобто, при виконанні рішення суду призначена судом сума зменшується на суму податкових відрахувань, однак при цьому, якби працівник продовжував працювати та отримувати зарплату, то таку зарплату він отримував би також з урахуванням утримання обов`язкових податкових платежів.

Як встановлено судом із розрахункових листків ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» виданих ОСОБА_1 за період з березня по липень 2021 року нараховано заробітну плату у розмірі 25 334,62 грн без урахування податків, що підлягають утриманню, з яких зокрема у березні 2021 6 121, 54 грн, у квітні 2021 4 722,02 грн, у травні 5 053,79 грн, червні 2021 7 460,00 грн та у липні 2021 у розмірі 1 977,27 грн.

При цьому, згідно поточної виписки за контрактом з банківського рахунку АТ «Укрексімбанк» встановлено, що відповідачем частково виплачувалась ОСОБА_1 заробітна плата за згаданий період.

Так, 04.06.2021 ОСОБА_1 виплачено 2 519,30 грн заробітної плати за березень 2021 року, 04.06.2021 та 15.06.2021 виплачено 1 107,14 грн та 904,16 грн за квітень 2021 року та 15.06.2021 виплачено 2 034,15 грн за травень 2021 року.

Відтак, заборгованість ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» по заробітній платі перед ОСОБА_1 із врахуванням виплачених сум належної їй заробітної плати становить 18 769, 87 грн без урахування податків та обов?язкових платежів, що підлягають утриманню.

Як встановлено із наказу № 177к від 16.07.2021 ОСОБА_1 звільнено 16.07.2021 з посади провідного інженера-технолога цеху друкованих плат (010) відповідно до ч. 3 ст. 38 та згідно п. 2 вказаного наказу передбачено виплату їй компенсації за 18 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України.

Згідно розрахункового листка ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» за липень 2021 позивачу нараховано 27 500 грн без урахування податків, з яких 3 842,82 грн становить компенсацію за невикористану відпустку та 21 680,46 грн вихідна допомога.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи між сторонами наявний спір щодо дотримання відповідачем вимог чинного законодавства в частині своєчасного розрахунку при звільненні позивача, зокрема позивач звільнена 16 липня 2021 року, однак виплати належних позивачу сум ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» не проведено, відтак із відповідача підлягають стягненню також 21 680,46 грн вихідної допомоги при звільненні та 3 842,82 грн компенсації за невикористану щорічну відпустку без урахування податків та обов?язкових платежів.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Однак, судом встановлено, що при звільненні з позивачем не було здійснено повного розрахунку, доказів протилежного відповідачем суду не представлено.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.

Згідно поданого суду розрахунку позивача середньоденна заробітна плата становить 414,27 гривень.

Відповідачем наданий розрахунок позивача не оспорено, заперечень до суду не подано, відомості щодо проведення із позивачем повного розрахунку станом на день винесення рішення у справі в суду відсутні.

Позивач заявляючи позовну вимогу про стягнення із відповідача середнього заробітку просить стягнути такий за період з 17.07.2021 по день прийняття рішення суду у справі.

Враховуючи наведене, беручи до уваги межі заявлених позивачем позовних вимог, слід рахувати за період з 17 липня 2021 року по день ухвалення судового рішення, тобто 07 лютого 2022 року, що становить 141 робочий день.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку із позивачем при звільненні становить 58 412, 07 грн./414, 27 грн. х 141 робочий день/.

При цьому, враховуючи висновки Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, проте це не виключає відповідальність відповідача за своєчасну виплату заробітку, суд вважає за доцільне стягнути розмір середнього заробітку в сумі 33 000,00 грн., що буде достатньою компенсацією майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені із врахуванням тривалості такого та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 18 769, 87 грн, заборгованості по заробітній платі за період з березня по липень 2021, вихідна допомога у сумі 21 680,46 грн, компенсація за 18 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у сумі 3 842,82 грн. та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 33 000,00 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів із зазначених сум.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 115-117 КЗпП України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задоволити частково.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2021 у сумі 18 769, 87 грн (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) гривень 87 копійок, вихідну допомогу у сумі 21 680 (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 46 копійок, компенсацію за 18 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у сумі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 82 копійки, а всього на загальну суму 44 293 (сорок чотири тисячі двісті дев`яносто три) гривні 15 копійок без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) гривень без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , вид. 18.12.2000 р. Бродівським РВ УМВС України у Л/о, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Патона, 1, .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно

Суддя Б.М.Гедз