Номер справи 623/4995/21
Номер провадження 2/623/140/2022
31 січня 2022 року м. Ізюм
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: Герцова О.М.
за участю секретаря судових засідань: Ардашевої Я.В.
розглянувши у судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору в порядку ч.2ст.220 ЦК України та визнання права власності на нерухоме майно,-
Зміст позовних вимог, пояснення сторін.
Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за ними права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що між ними та ОСОБА_3 01 серпня 2021 року укладено договір купівлі- продажу нерухомого майна. При укладенні договору сторони досягли згоди, що у подальшому вони посвідчать даний договір у нотаріуса. Відповідач у подальшому ухилилася від посвідчення договору. У зв`язку з цим позивачі просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ними право власності на нерухоме майно.
В судове засідання позивачі не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 серпня 2021 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: нежитлової будівлі та земельної ділянки .(а.с.13).
Відповідно до дублікату договору купівлі- продажу від 28.02.2002 року приміщення розташованого в АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 є власницею 51/100 ідеальної частки: приміщення №№1,2,7,8,9,10, 11,12.(а.с.17)
Відповідно до дублікату договору купівлі- продажу від 27.09.2001 року приміщення розташованого в АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 є власницею 49/100 ідеальної частки: приміщення промбази №№3,4,5,6.(а.с.18).
Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи.
Згідно з ч. 1ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК Україниправочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідност. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
У відповідності зіст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.
Згідно з ч. 3ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно якої суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2ст. 220 ЦК Українине застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2ст. 220 ЦК Українита визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 рокупри розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
ВСУ в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другоїстатті 220 ЦК Українита визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.
Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна.
Згідност. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог.
А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.220,328,334 ЦК України, ст.ст.10,12,77-81,89,259,263-265,268,280-283, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору в порядку ч.2 ст.220 ЦК України та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити в повному обсязі.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 01 серпня 2021 року укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на майно:
-70/1000 часток нежитлової будівлі спортивно- оздоровчого та розважального комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 306,1 кв.м. від загальної площі об"єкту нерухомості, що належали ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу віж 28 лютого 2002 року №1349, номер запису про право власності 16260085;
Визнати таким, що втратив чинність в частині 70/1000 часток нежитлової будівлі спортивно- оздоровчого та розважального комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 306,1 квадратний метр від загальної площі об"єкту, договір купівлі- продажу від 28 лютого 2002 року №1349, номер запису про право власності 16260085.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: О.М.Герцов