ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3651/20

Провадження № 22-ц/4820/172/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

за участю: апелянта ОСОБА_1 , представника апелянтів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Булаєнка О.К., представника ОСОБА_4 адвоката Громика І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року (суддя Шевцова Л.М.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, та за позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Гуменецька сільська рада Кам`янець-Подільського району, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна про визнання заповітів недійсними,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/5 частини квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків.

Позов мотивовано тим, що позивач є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Батьки за свого життя склали заповіти на випадок їх смерті. Батько ОСОБА_5 за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Супрунковецької сільської ради 22 лютого 2012 року, заповідав належну йому частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 . Мати ОСОБА_6 за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу 25 травня 2012 року заповідала належну їй частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 в порядку та в строки, передбачені законодавством, звернувся до нотаріусів із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків.

Однак, листом від 06.07.2020 приватний нотаріус Швець О.А., приватний нотаріус Яцевич Г.В. повідомили, що для оформлення спадкових прав на частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті батьків, ОСОБА_5 необхідно надати правовстановлюючий документ на квартиру, якого у позивача немає.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4 просив суд визнати за ним право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Гуменецька сільська рада Кам'янець-Подільського району, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська А.А., про визнання заповітів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 є власником частини квартири АДРЕСА_1 . Окрім позивача, співвласниками вказаної квартири за формою спільної сумісної власності були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та є ОСОБА_1 - батько позивача та ОСОБА_3 - сестра позивача, право власності усіх було зареєстровано в реєстровій книзі Кам`янець-Подільського МБТІ 20 січня 2001 року за №44-16188.

За життя ні дід ОСОБА_5 , ні баба ОСОБА_6 , не виділили своїх часток із спільної сумісної власності вказаної вище квартири, та не зареєстрували їх у встановленому законом порядку.

Не виділивши своїх часток, що були у спільній сумісній власності, не уклавши договір у письмовій формі, не посвідчивши договір про виділ часток нотаріально, не зареєструвавши своє право на виділені частки, заповіти, складені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є недійсними. Визначення судом частки померлого подружжя у праві спільної сумісної власності на квартиру за померлими суперечить вимогам Закону, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю такі особи не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_2 , просив суд:

- визнати заповіт, посвідчений 22 лютого 2012 року секретарем виконавчого комітету Супрунковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №02, яким ОСОБА_5 заповідав ОСОБА_4 частину квартири за АДРЕСА_1 , недійсним;

- визнати заповіт, посвідчений 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А., зареєстрованого в реєстрі за №1308, яким ОСОБА_6 заповідала ОСОБА_4 частини цієї ж квартири, недійсним.

У січні 2021 року та у травні 2021 року з аналогічними позовами про визнання заповітів недійсними звернулись до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалами Кам`янець-Подільського міськрайонного суду вказані позови об`єднано в одне провадження, присвоєно №676/3651/20.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме: 2/5 частини квартири за АДРЕСА_1 .

В позовах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Гуменецька сільська рада Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна про визнання заповітів недійсними, відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що спадкодавцям, які за життя склали заповіти на свого сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2001 року, належало разом з іншими співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . За нормами закону частки співвласників спірної квартири є рівними, кожному з них належало по 1/5 частині. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини. З урахуванням рівності часток усіх співвласників спірної квартири, при наявності відмови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документа , суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_4 права власності на 2/5 частини спірної квартири в порядку спадкування за заповітами після смерті батьків.

Відмовляючи у задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповітів недійсними, суд виходив з їх недоведеності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішенняКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити у повному обсязі та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склали заповіти, не маючи на це права, оскільки частки з приватної спільної сумісної власності за їх життя не були виділені, відтак, право спільної часткової власності не виникло. Право продавати, дарувати, ні будь-яким іншим чином розпоряджатись цим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мали права.

Оскільки за життя вказаних осіб частки зі спільної сумісної власності виділені не були, а визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам Закону, та оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу у зв`язку зі смертю, - не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

На думку апелянтів при винесенні рішення місцевий суд, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без будь-яких доказів, чим порушив норми ст. 263 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду ґрунтується на припущеннях, проситьрішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити у повному обсязі та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними; просив суд апеляційної інстанції визнати, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та на основі свідоцтва про право на житло, виданого розпорядженням органу приватизації від 10.01.2001, та у зв`язку зі смертю двох інших співвласників квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за формою: спільна сумісна власність мають повне та неподільне з якимись іншими особами право на вказану квартиру; заповіти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку з їх нікчемністю та недійсністю виключити з нотаріальних реєстрів.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначено, що рішення суду не базується на матеріалах справи.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мали права заповідати не придбану ними за особисті кошти, а фактично подаровану державою в результаті приватизації квартиру.

ОСОБА_1 відмічає, що рішення суду суперечить нормам ЦК України щодо права власності.

Місцевим судом не було враховано, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 жодного спадкового майна не залишилось. Жодних часток виділено не було, форма власності - приватна спільна сумісна.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 до членів сім`ї ОСОБА_7 не належав, однак, таким способом здійснив своє право на приватизацію державного житлового фонду.

Суд не взяв до уваги ст. 1257 ЦК України, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свої заповіти написали всупереч діючому законодавству.

Відзиву на апеляційні скарги від інших учасників справи до апеляційного суду не надходило.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та представник апелянтів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Булаєнко О.К. підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат Громик І.М. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив їх відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, яка переглядається судом, встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 10.01.2001 року відділом приватизації державного житлового фонду Кам`янець-Подільського міськвиконкому, на підставі розпорядження № 88 від 10.01.2001 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 11).

Відповідно до довідки-характеристики МБТІ квартира за АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності у зв`язку із приватизацією цієї квартири (т. 1 а. с. 12).

22.02.2012 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_4 , даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Супруньковецької сільської ради Прудивус З.І., та зареєстрований в реєстрі за № 02 (т. 1 а. с. 9).

25.05.2012 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_4 , даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А., та зареєстрований в реєстрі за № 1308 (т. 1 а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 15.04.2013 року, актовий запис № 294 (т. 1 а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 03.01.2020 року, актовий запис № 6 (т. 1 а. с. 7).

Як вбачається із копії спадкової справа №121/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_4 26 вересня 2013 року звернувся до приватного нотаріуса Яцевич Г.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (т. 1 а. с. 48).

Із копії спадкової справи №27/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , спадкоємець ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 звернувся 16 червня 2020 року (т. 1 а. с. 63).

При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті батьків, ОСОБА_4 було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, що вбачається з відмови приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Яцевич Г.В. за № 103/02-14 від 06.07.2020 року та відмови приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Швець А.О. за № 340/02-14 від 06.07.20202 року (т. 1 а. с. 4, 5).

Відповідно до частини 1 статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з частиною 2 пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо не було встановлено договором між ними ( частини друга статті 370, частини друга статті 372 ЦК України. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що у визначений законом строк із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернувся їх син ОСОБА_4 як спадкоємець за їх заповітами. Нотаріусами було відкрито спадкові справи на майно після їх смерті.

Враховуючи викладене, а також наявні в матеріалах справи листи-відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусами через відсутність у ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спірну квартиру, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4 , визнавши за ним права власності на 2/5 частини спірної квартири в порядку спадкування за заповітами після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 .

Щодо позовних заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про визнання заповітів, складених спадкодавцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за час свого життя на ім`я сина ОСОБА_4 недійсними, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звертаючись до суду з зазначеними позовами, просили визнати заповіти недійсними з тих підстав, що за життя ні дід ОСОБА_5 , ні баба ОСОБА_6 , не виділили своїх часток із спільної сумісної власності вказаної вище квартири, та не зареєстрували їх у встановленому законом порядку. Не виділивши своїх часток, що були у спільній сумісній власності, не уклавши договір у письмовій формі, не посвідчивши договір про виділ часток нотаріально, не зареєструвавши своє право на виділені частки, заповіти складені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є недійсними.

За встановлених обставинах та за зазначених підстав, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні таких позовів за недоведеністю є правильним.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо недійсності заповіту ОСОБА_6 з тих підстав, що він посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А., при тому, що сама ОСОБА_6 була зареєстрована у АДРЕСА_2 , підлягають відхиленню.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки зазначені підстави недійсності заповіту від 25.05.2012 року не були предметом розгляду суду першої інстанції , позивачами не зазначались такі підстави в позовних заявах, такі доводи апеляційним судом не приймаються до уваги.

Інші доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянти наводять ті ж аргументи, що є підставою позовів, та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянтів слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк