справа № 489/1389/13-ц
провадження №4-с/489/6/22
УХВАЛА

31 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішення державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила:

- визнати неправомірними дії державного виконавця по відкриттю 20.07.2016 виконавчого провадження № 51686949 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»), де боржником значиться ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Інгульський відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) закрити виконавче провадження № 51686949 відносно ОСОБА_2 .

У обґрунтування скарги вказано, що в провадженні Інгульського відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 51686949, серед якого значиться виконавчий лист по справі № 2/469/1030/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 08/05/2007/840 К-372 від 17.05.2007 в розмірі 78449,29 дол.США, що еквівалентно 627045,17 грн. та понесені судові витрати. За даними АСВП виконавче поводження № 51686949 відкрито 20.07.2016, але стягувачем в ньому вказано ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Скаржнику стало відомо, що 24.06.2021 Ленінським районним судом міста Миколаєва було винесено ухвалу за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання. З ухвали встановлено, що на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070 від 21.07.2020 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» від ПАТ «КБ «Надра» перейшло право вимоги по кредитному договору № 08/05/2007/840 К-372 від 17.05.2007. Ухвалою суду вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено частково, замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а в іншій частині вимог видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання відмовлено.

На думку скаржника, так як у виконавчому провадженні боржником вказано ОСОБА_2 , без зазначення РНОКПП, тому відкриття виконавчого провадження є незаконним та відкрито з ознаками кримінального правопорушення. Незрозуміло чому у виконавчому провадженні стягувачем значиться ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп», яке не існувало на час відкриття виконавчого провадження. Також, на дату відкриття виконавчого провадження скаржник мала прізвище « ОСОБА_3 », яке змінила лише в 2019 році, вступом у шлюб. Крім того, в ухвалі суду від 24.06.2021 зазначено, що як у виконавчому провадженні, так і заяві стягувача відсутній виконавчий лист. У звязку із цим не зрозуміло на підставі чого проводяться виконавчі дії та яким чином розподіляються грошові кошти, що надходять на виконання виконавчого провадження і чи відсутні ознаки їх привласнення заінтесованими особами?

Посилаючись на наведені обставини скаржник звернулася до суду із скаргою, вважаючи, що її право як боржника у виконавчому провадженні порушено оспорюваною постановою та діями державного виконавця з відкриття виконавчого проваддення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2021 скаргу прийнято до розгляду.

Ухвалою від 24.12.2021 до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

У судове засідання, призначене на 31.01.2022, учасники справи не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Представник скаржника надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та просив скаргу задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у заяві від 31.01.2022 просив скаргу розглянути за його відсутності та в її задоволенні відмовити через безпідставність. Також вказав, що після заміни стягувача у виконавчому провадженні грошові кошти, які утримуються щомісячно з боржника перераховуються новому стягувачу ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп».

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами скарги підтверджується, що в Інгульському відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 51686949 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/1030/13, виданого 23.09.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору від 17.05.2007 № 08/0582007/840К-372, яка станом на 05.03.2013 складається із 56505,61 дол.США заборгованості за кредитом, 16173,68 дол.США відсотків та 5770,00 дол.США штрафу, всього 78449,29 дол.США, що у гривневому еквіваленті становить 627045,17 грн.

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 20.07.2016.

15.06.2020 матеріали виконавчого провадження були передані до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що було винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 51686949 від 15.06.2020, на виконанні якого перебуває до теперішнього часу, що підтверджується відомостями АСВП.

Із доданої до скарги відповіді Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 27.07.2018 № 45095 вбачається, що в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем не виявлено майна та кошти, яке належить боржнику на праві приватної власності та на яке можливо звернути стягнення та встановлено, що боржник отримає доходи в Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради. У зв`язку із цим, 06.07.2018 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копію якої направлено до Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради.

Факт щомісячного утримання грошових коштів з доходів боржника в рахунок погашення заборгованості підтверджується скаржником у скарзі.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.06.2021 замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах, виданих відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.05.2013 по справі № 489/1389/13-ц (провадження № 2/489/1030/13) та відмовлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у задоволенні вимог про видачу дублікату виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_4 та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Із скарги вбачається та підтверджується витягом з Єдиного реєстру боржників, що виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця 20.07.2016, тобто на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частин другої, шостої статті 25 Закону «Про виконавче провадження», в реакції Закону на дату відкриття виконавчого поводження, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Наведена правовий висновок Верховного Суду відображений і постанові касаційного суду від 27.10.2021 у справі № 607/1427/17 (провадження № 61-4067св20).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України) .

Із змісту скарги вбачається, що скаржник не погоджується із відкриттям виконавчого провадження, яке було відкрито постановою від 20.07.2016. При цьому, з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови скаржник до суду не зверталася.

Крім того, доданим до скарги листом Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у миколаївській області від 27.07.2018 № 45095, підтверджується, що скаржнику було відомо про здійснення відносно неї виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/489/1030/13, виданим 23.09.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва, а також звернення стягнення на її доходи, які вона отримує в Управлінні у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради, постановою державного виконавця від 06.07.2018, утримання яких скаржник підтверджує у скарзі.

Враховуючи наведені вище норми закону та правовий висновок Верховного Суду, а також те, що скаржник з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження до суду не зверталася, а встановлені судом обставини дають підстави вважати, що про оскаржувану постанову скаржнику було відомо, суд приходить до висновку про залишення скарги без розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 126, 449 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішення державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 31.01.2022.

Суддя І.В. Коваленко