Справа №457/1190/21
Провадження №2/442/266/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року місто Дрогобич Львівської області

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Коваль Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Чолавін Н.П.;

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ;

вимоги позивача про розірвання шлюбу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться у м. Дрогобичі по вул. Лесі Українки, буд. 32, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів, дану цивільну справу, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 08.12.2021 звернулась у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований Виконавчим комітетом Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області 29.10.2014, про що було зроблено відповідний актовий запис № 36. Після розлучення позивач просить залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Позов обґрунтовано тим, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Сторони понад два три роки не підтримують шлюбних відносин, хоча і проживають в одній квартирі, однак фактично кожен із подружжя живе окремим життям. Від спільного проживання сторони мають малолітню дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає також, що миритись не бажає. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна, а також з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини, у сторін на даному етапі немає. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112 СК України, позов задовольнити.

Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу не подав.

Заяви та клопотання учасників справи.

08.02.2022 через канцелярію суду із встановленням особи від позивача надійшла заява про розгляд справи по суті за її відсутності. У цій заяві позивач також зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі.

10.02.2022 через канцелярію суду із встановленням особи від відповідача надійшла заява про розгляд справи по суті за його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 09.12.2021, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судових засідань по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У своєму рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_5 за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Так, судом встановлено, щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 29.10.2014, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 36.

Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області 29.10.2014 (оригінал міститься у справі, а. с. 8).

За час перебування у шлюбі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.12.2016 (а. с. 6), яка на даний час є малолітньою та проживає разом із батьками в одній квартирі, хоча батьки живуть окремим життям.

Судом також встановлено, що сторони уже більше двох трьох років проживають в одній квартирі, однак фактично кожен з подружжя живе окремим життям. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу.

Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя Нечипорів і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований 29.10.2014 Виконавчим комітетом Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 36.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 36, із залишенням позивачу після розірвання шлюбу її прізвища, присвоєного після укладення шлюбу, - « ОСОБА_3 », оскільки про повернення після розірвання шлюбу їй дошлюбного прізвища « ОСОБА_6 » остання перед судом не клопотала.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн. і підтверджуються квитанцією слід стягнути з відповідача.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та оплати вартості послуг за оформлення позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.10.2014 Виконавчим комітетом Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області, актовий запис № 36.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище, присвоєне при укладенні шлюбу, - « ОСОБА_3 ».

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на Користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень зі сплати судового збору.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах позовної заяви відсутній.

Дата складення повного судового рішення: 10 лютого 2022 року.

Суддя Р.Г. Коваль