ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м.Суми

Справа №587/832/17

Номер провадження 22-ц/816/10/22

22-ц/816/4/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи - Сумська районна державна нотаріальна контора, ПУАТ «Фідобанк», АТ КБ «ПриватБанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «Комерційний банк «Надра», АТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Банк Михайлівський»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 липня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 02 вересня 2021 року в складі судді Степаненко О.А., постановлені в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в квітні 2017 року із позовом, ОСОБА_1 , з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами та на 1/2 частину земельних ділянок загальною площею 0,28 га, наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, розташовані в АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 у Публічному акціонерному товаристві «Фідобанк», у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», у Публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк», у Публічному акціонерному товаристві Банк «Фінанси та Кредит», у Публічному акціонерному товаристві «Банк Надра», у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», з виплатою на її користь належної частини грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 2003 року по 06.10.2015 року. До травня 2010 року вони проживали в м. Нягань Російської Федерації, а потім переїхали на Україну. За спільні кошти ними було придбано квартиру АДРЕСА_2 , оформивши по 1/2 частині квартири за кожним. 11.01.2011 року вони склали заповіт, відповідно до якого кожен із них заповідає іншому на випадок смерті належну йому частину квартири. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , після смерті якого він успадкував земельні ділянки та будинок, розташований в с. Гірне, який ними було відремонтовано вже після успадкування ОСОБА_4 . Таким чином спільними зусиллями її та ОСОБА_4 фактично було створено новий житловий об`єкт, а майно істотно збільшилося у своїй вартості саме внаслідок зроблених поліпшень за період фактичних шлюбних відносин. Крім того, ними було перебудовано сарай, баню, терасу, метало - профільну огорожу з гаражними воротами і хвірточкою, відремонтовано погріб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Вважає, що в неї наявне право на 1/2 частину земельних ділянок та житлового будинку, які належали ОСОБА_4 . Разом з тим, сини померлого ОСОБА_4 - відповідачі по справі претендують на весь житловий будинок та земельні ділянки з чим вона не погоджується. Зазначає, що за рахунок її та ОСОБА_4 заощаджень, які вони мали, а також заробітної плати, пенсії, а також коштів, отриманих нею від продажу у м. Нягань РФ належних їй 4-кімнатної квартири, дачі, гаражу, автомобіля марки «ВАЗ-2104», коштів отриманих ОСОБА_4 від продажу належного йому автомобіля «Хюндай», під час спільного сумісного проживання за договорами банківського вкладу (депозиту) вони вносили у банківські установи наявні у них грошові суми, оформивши банківські договори на ім`я чоловіка - ОСОБА_4 . Позивачка зазначала, що нею та ОСОБА_4 були внесені кошти на депозитні рахунки: ПАТ «Фідобанк» - 44000 гривень, АТ КБ «ПриватБанк» 20000 доларів США, ПТ АБ «Украгазбанк» - 90000 грн., ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» - близько 7000 доларів США, ПАТ «Банк Надра» - 17000 доларів США, ПАТ «Державний ощадний банк» - 45000 грн., ПАТ «Банк Михайлівський» - 220000 грн., а всього 399000 гривень та 44000 доларів США.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірний житловий будинок, який був успадкований ОСОБА_4 після смерті його батька, був відремонтований ще за життя власника спірного домоволодіння - ОСОБА_5 , а тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки було його особистою власністю. Крім того, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу автоматично не тягне за собою визнання всього майна, що придбане за цей період спільним сумісним майном подружжя. Крім того, заявляючи вимоги про визнання права власності на 1/2 частину грошових вкладів, які знаходяться на депозитних рахунках ОСОБА_4 , позивач не надала до суду доказів на підтвердження того, що ці грошові кошти набуті внаслідок праці її та ОСОБА_4 , а також доказів на підтвердження часу набуття грошових коштів та джерел таких доходів. Разом з тим, ОСОБА_4 ще до травня 2010 року (з якого судовим рішенням встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу) мав особисті заощадження від продажу автомобіля, квартири та акцій ВАТ «Газпром».

Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02.09.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правову допомогу та на користь ОСОБА_2 30 000 гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач подала апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне встановлення фактичних обставин справи порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

Також подала апеляційну скаргу, де просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з фактично понесених і підтверджених судових витрат та з урахуванням результатів перегляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу доведено рішенням Сумського районного суду від 14.12.2016 року, яке набрало законної сили. Зазначає, що грошові кошти (вклади) внесені у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, позивач не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна подружжя. Тягар доказування на спростування вказаної презумпції покладається на того з подружжя який її спростовує. Разом з тим відповідачами не було спростовано презумпцію спільності права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах. Зазначає, що рішення суду ґрунтується на припущенні того, що ОСОБА_4 міг розмістити грошові кошти від продажу належного йому автомобіля, квартири і акцій ГАЗПРОМУ на депозитні рахунки у банківських установах, однак матеріали справи не містять доказів вказаним обставинам.

Крім того вказує, що додаткове рішення не містить будь - яких розрахунків з приводу визначення розміру сум стягнутих витрат по наданню правової допомоги. Вказує, що при визначенні розміру відшкодування адвокатських витрат необхідно враховувати критерії реальності адвокатських витрат та критерій розумності виходячи з конкретних обставин справи, проте заявлені до стягнення та задоволені судом першої інстанції витрати на правову допомогу не відповідають зазначеним принципам та положенням. Крім того, заявлені відповідачами витрати на правову допомогу підтверджено розрахунками, що містять послуги які не відносяться до видів правової допомоги, а деякі надані послуги не є конкретизовані. Також до розрахунку включені окремі процесуальні дії поза судовим засіданням, як то складання ідентичних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи, відкладення розгляду справи, видачу копій судових рішень. Також, адвокатам складалась апеляційна скарга, проте остання відсутня в матеріалах цивільної справи. Крім того, в матеріалах справи також відсутні два клопотання №№ 8900 - Р та 8908 - Р із датою 15.06.2017 року. Адвокатом складено заперечення в якому останній просив суд залишити позов ОСОБА_1 без розгляду, проте в його задоволенні відмовлено. Крім того, до розрахунку включено участь адвоката в судових засіданнях які або не відбулись, або на них не був присутнім сам адвокат. Також при винесенні додаткового рішення судом не було враховано важкий майновий стан позивачки.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили.

Від третьої особи АТ «Ощадбанк» до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційні скарг в якому останній просить розглянути апеляційній скарги та ухваливши рішення відправити його копію поштою на адресу банку.

Пояснення з приводу апеляційних скарг від третіх осіб: Сумської районної державної нотаріальної контори, ПАТ «Фідобанк» АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ«Банк Надра», ПАТ «Банк Михайлівський» до суду не надходили.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційні скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційні скарги не визнав, проти доводів викладених в них заперечував та просив суд в їх задоволенні відмовити

Треті особи до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами та 1/2 частини земельних ділянок загальною площею 0,28 га, наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться: АДРЕСА_1 не оскаржується, а тому в не оскаржуваній частині, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи громадяни Російської Федерації ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю без укладання шлюбу, в травні 2010 року прибули в Україну з метою постійного проживання.

15 листопада 2010 року вони придбали квартиру АДРЕСА_2 у спільну часткову власність, в якій частки кожного із них є рівними та зареєстрували в ній своє постійне місце проживання - ОСОБА_4 з 20 квітня 2011 року, а ОСОБА_1 з 29 червня 2011 року.

11 січня 2011 року вони заповіли, кожен окремо, на випадок своєї смерті один одному належні їм частки вказаної вище квартири у м. Суми.

27 грудня 2011 року за спільні кошти вони придбали автомобіль Ssang Yong Korando C200Di, номер шасі НОМЕР_1 , який 30 грудня 2011 року зареєстрували за ОСОБА_4 за номером НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( т. 1 а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки загальною площею 0,28 га за цією ж адресою.

18 травня 2012 року ОСОБА_4 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 , зокрема, на житловий будинок та земельні ділянки загальною площею 0,28 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с.14, 15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер ( а.с. 8 т.1).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року встановлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з травня 2010 року по 6 жовтня 2015 року. Визнано право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля Ssang Yong Korando C200Di, та на 1/3 частину житлового будинку та земельних ділянок, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 10).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року була частково задоволена апеляційна скарга представника ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - адвоката Рижова С.Є. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року в частині задоволення вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 частину земельних ділянок загальною площею 0,28 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , скасовано та ухвалено рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Також змінено рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін. ( т. 1 а.с. 11-12).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 552/5693/18.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року по справі № 587/302/16-ц, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю в період з травня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також в зазначеному рішенні суд першої інстанції, з яким погодився також і апеляційний суд Сумської області в рішенні від 02.03.2017 року встановив, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживаючи однією сім`єю мали спільний побут, інтереси і між ними існували відносини, що притаманні подружжю.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказала, що вони з відповідачем в період спільного проживання однією сім`єю мали заощадження за рахунок заробітної плати, пенсії, а також коштів отриманих від продажу в м. Нягань належних їй 4 кімнатної квартири, дачі, гаражу, автомобіля марки «ВАЗ - 2104», а також за рахунок продажу ОСОБА_4 належного йому автомобіля марки «Хюндай». Належні їм грошові кошти вони розмістили в банківських установах у вигляді банківського вкладу (депозиту) на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору купівлі - продажу транспортного засобу між фізичними особами від 01.12.2011 року ОСОБА_4 відчужив транспортний засіб: HYUNDAI TUCSON серебристого кольору, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 за 530000 російських рублів. (том. 3 а.с. 127).

Крім того, з договору купівлі - продажу № 113-04 від 22.05.2009 року вбачається, що ОСОБА_4 відчужив, а «Газпромбанк» придбав належні ОСОБА_4 звичайні без документарні акції ВАТ «Газпром», загальна сума правочину 247500 російських рублів. (том. 3 а.с. 129).

Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 20.01.2011 року ОСОБА_4 відчужив належне йому житлове приміщення - квартиру під АДРЕСА_3 за 2700000 російських рублів. (том. 3 а.с. 130).

Також, з виписки з Єдиного державного реєстру нерухомості про перехід прав на об`єкт нерухомості № 99/2017/17912971 від 23.05.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 відчужила належне їй приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 04.10.2006 року, рег № 86-01/04-15/2002-13/01, сума за яку продана квартира не зазначена. (том. 3 а.с. 132-133).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру нерухомості про перехід прав на об`єкт нерухомості № 99/2017/179116840 від 23.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 належить приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , дета державної реєстрації 23.10.2006 рік (том. 3 а.с. 134).

З депозитного договору № 019/05/15/0311 від 14.05.2015 року укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Укргазбанк» вбачається, що ОСОБА_4 було оформлено депозит на суму 90000 грн. 00 коп. строком дії до 18.05.2016 року (том. 1, а.с. 142)

Також, 28.04.2015 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) (том. 1, а.с. 163) Відповідно до наданої представником фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації від 10.11.2021 року, сума відшкодування за вкладами ОСОБА_4 в межах гарантованої суми, а саме 200 000 грн. була виплачена 10.06.2019 року, а решта суми в розмірі 22786 грн 18 коп. списана у зв`язку з не включенням коштів до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку через відсутність відповідної заяви кредитора. (том. 5 а.с. 25),

З виписки наданої АТ «Банк «Фінанси та Кредит» по особовому рахунку ОСОБА_4 за період з 23.01.2013 по 03.10.2017 року вбачається, що останнім 23.01.2013 року було внесено на депозитний рахунок, згідно укладеного між ОСОБА_4 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» договору банківського вкладу від 23.01.2013 року № 2211/370-13, грошові кошти в розмірі 6581 доларів США. Пізніше, 13.01.2014 року вказаний банківський рахунок було поповнено ще на 205 доларів США. (том. 1 а.с. 178). З листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 22.11.2021р. вбачається, що гарантовану суму відшкодування коштів в розмірі 156223 грн. 84 коп. за вказаним депозитним договором було виплачено померлому ОСОБА_4 через банк - агент Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Ощадбанк» 01.08.2019 року. (том. 5, а.с.17 зворотна сторінка).

Відповідно до наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» довідки, ОСОБА_4 в період з 03.07.2012 року по 08.07 2015 року було відкрито 14 депозитних рахунків на яких перебувало 22878, 55 доларів США та 8492 грн. 33 коп.

Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що 04.06.2014 року ОСОБА_4 подано до ПУАТ «Фідобанк» заяву, в якій останній просив відкрити йому банківський рахунок № НОМЕР_4 в національній валюті (том. 2, а.с. 14). Того ж дня ОСОБА_4 було надано до банку заяву про розміщення банківського депозиту на депозитному рахунку № НОМЕР_21 в національній валюті за № 177044-980/2014 строком до 04.09.2014 року на суму 38940 грн. 00 коп. Також, у вказаній заяві ОСОБА_4 просив перерахувати йому проценти та по закінченню договору, суму депозитних коштів на рахунок № НОМЕР_4 (том. 2, а.с. 20).

15.09.2014 року ОСОБА_4 було надано до банку заяву про розміщення банківського депозиту на депозитному рахунку № НОМЕР_20 в національній валюті за № 202875-980/2014 строком до 15.03.2015 року на суму 41000 грн. 00 коп. Згідно поданої ОСОБА_4 заяви, сума грошових коштів має бути перерахована на депозитний рахунок ОСОБА_4 з відкритого на його ім`я банківського рахунку № НОМЕР_4 в день прийняття вказаної заяви банком. Також у вказаній заяві ОСОБА_4 просив перерахувати йому проценти та по закінченню договору, суму депозитних коштів на рахунок № НОМЕР_4 (том. 2, а.с. 22)

17.03.2015 року ОСОБА_4 було надано до банку заяву про розміщення банківського депозиту на депозитному рахунку № НОМЕР_22 в національній валюті за № 236938-980/2014 строком до 17.09.2015 року на суму 44000 грн. 00 коп. Згідно поданої ОСОБА_4 заяви, сума грошових коштів має бути перерахована на депозитний рахунок ОСОБА_4 з відкритого на його ім`я банківського рахунку № НОМЕР_4 в день прийняття банком вказаної заяви. Також, у вказаній заяві ОСОБА_4 просив перерахувати йому проценти та по закінченню договору, суму депозитних коштів на рахунок № НОМЕР_4 (том. 2, а.с. 24)

17.09.2015 року ОСОБА_4 було надано до банку заяву про розміщення банківського депозиту на депозитному рахунку № НОМЕР_23 в національній валюті за № 283238-980/2014 строком до 21.09.2016 року на суму 44000 грн. 00 коп. Згідно поданої ОСОБА_4 заяви, сума грошових коштів має бути перерахована на депозитний рахунок ОСОБА_4 з відкритого на його ім`я банківського рахунку № НОМЕР_4 в день прийняття банком вказаної заяви. Також, у вказаній заяві ОСОБА_4 просив перерахувати йому проценти та по закінченню договору, суму депозитних коштів на рахунок № НОМЕР_4 (том. 2, а.с. 24)

Таким чином, грошові кошти, що містяться на банківському рахунку ОСОБА_4 за № НОМЕР_4 в ПУАТ «Фідобанк» були накопичені в період з 04.06.2014 року по 21.06.2016 року.

З наданої ПУАТ «Фідобанк» інформації від 13.12.2021 року вбачається, що за ОСОБА_4 обліковувалася сума вкладу в розмірі 50013 грн. 52 коп., яка була виплачена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2019 року, т.т після смерті власника вкладу (том. 5, а.с. 39).

З наданих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» договорів, укладених з банком, вбачається, що між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» 05 січня 2012 року було укладено договір на обслуговування послуг № 2027418 від 05.01.2012 року за яким банком було відкрито рахунок для зберігання коштів та/ або здійснення розрахунково - касових операцій, та взято обов`язок приймати вклади та виплатити клієнту всю суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначених цим договором та новим пакетом послуг. (том. 2, а.с.53-54). Того ж дня між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру» за № 1408748, строком дії на 12 місяців від дати надходження вкладу. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_4 передав, а банк прийняв на зберігання грошову суму в розмірі 18000 дол. США. (том. 2 а.с. 55). Відповідно до наявного в матеріалах справи звіту по депозиту без поповнення в валюті № 1408748 USD, ОСОБА_4 08.01.2013 року було виплачено наявні в нього кошти на депозитному рахунку за вказаним договором (том. 2, а.с. 48) Вихідний залишок - 0, 00.

В подальшому, 23.01.2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення за № 1561854, строком дії на 12 місяців від дати надходження вкладу. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_4 передав, а банк прийняв на зберігання грошову суму в розмірі 23615,62 дол. США. (том. 2 а.с. 56). Відповідно до наявного в матеріалах справи звіту по депозиту без поповнення в валюті USD № 1561854, ОСОБА_4 23.01.2014 року було виплачено наявні в нього кошти на депозитному рахунку за вказаним договором (том. 2, а.с. 49). Вихідний залишок - 0, 00.

23.01.2014 року ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» знов було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення за № 1821502, строком дії на 12 місяців 1 день від дати надходження вкладу. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_4 передав, а банк прийняв на зберігання грошову суму в розмірі 25736,00 дол. США. (том. 2 а.с. 58). Відповідно до наявного в матеріалах справи звіту по депозиту без поповнення в валюті USD № 1821502, ОСОБА_4 23.01.2014 року переказано наявні в нього кошти на депозитному рахунку за вказаним договором на поточний рахунок (том. 2, а.с. 50). Вихідний залишок - 0, 00.

Відповідно до наданої представником фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації від 10.11.2021 року, сума відшкодування за вкладами в межах гарантованої суми в розмірі 200 000 грн. була виплачена 05.05.2015 року, тобто за життя покійного ОСОБА_4 , через банк - агент АТ «ПУМБ», а тому вказані грошові кошти не можуть бути визнані спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 через те, що останні розпорядилися вказаними коштами ще за життя ОСОБА_4 . Разом з тим, із вказаної інформації також вбачається, що сума грошових коштів в розмірі 360040 грн. 49 коп. була включена до 4-ої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» та обліковувалася станом на 06.10.2015 року на рахунку № НОМЕР_5 (том. 5, а.с. 26).

Таким чином, наявними в справі матеріалами підтверджується факт відкриття ОСОБА_4 депозитних рахунків саме в період їх спільного з позивачем проживання однією сім`єю і вносилися ним на банківські рахунки спільні кошти, бо відсутні докази, які б переконливо доводили, що внесені останнім за життя грошові суми у банківські установи на території України з урахуванням часу відкриття банківських вкладів, були саме ті гроші, які померлий отримав від продажу свого майна.

Представники сторін визнавали наявність інших банківських вкладів у померлого на території Російської Федерації, відкриті до часу спільного проживання померлого з позивачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 3 ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що спірне майно, а саме грошові кошти, які залишалися на вище вказаних банківських рахунках на час смерті ОСОБА_4 , є майном, яке належало їм на праві спільною сумісною власністю, оскільки набуті у період їх спільного проживання: сторони працювали, одержували доходи, які об`єднували для ведення спільного господарства та набуття спільного майна та його утримання.

Колегія суддів погоджується з доводами, що викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що грошові кошти, які вносилися на розрахункові рахунки померлим ОСОБА_4 в банківські установи в період їх фактичного з позивачкою проживання однією сім`єю належали лише померлому ОСОБА_4 .

Крім того, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що спірні заощадження були набуті саме ОСОБА_4 від продажу автомобіля, квартири та акцій ВАТ «Газпрома» є помилковими та не підтверджуються наявними по справі доказами, оскільки відповідачем не надано доказів вкладення лише цих коштів на депозитні рахунки ОСОБА_4 , натомість з матеріалів цивільної справи вбачається, що спірні банківські рахунки відкривалися ОСОБА_4 саме в період їх спільного проживання з позивачем, а також те, що як позивачем так і відповідачем здійснювалося відчуження рухомого та нерухомого майна у зазначений період, кошти від реалізації якого спрямовано на спільне накопичення в банківських установах.

Колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню вимоги щодо визнання права власності на банківські вклади які залишалися на час смерті ОСОБА_4 незважаючи на те, що грошові кошти у ПАТ «Банк «Михайлівський», АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПУАТ «Фідобанк» були виплачені за довіреністю вже після його смерті.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_4 були відкриті також банківські рахунки в АТ «Державний ощадний банк України», а саме: банківський рахунок № НОМЕР_6 , який відкритий 27.11.2012 року та № НОМЕР_7 , що відкритий 25.08.2011 року. При цьому, банківський рахунок № НОМЕР_7 було закрито за життя померлого ОСОБА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , а на банківському рахунку № НОМЕР_6 - відсутні грошові кошти, з огляду на що його закрито 16.02.2016 року. (том. 1, а.с. 172).

Крім того, відповідно до наданої АТ «Державний ощадний банк України» довідки від 25.11.2021 року, у ТВБВ № 10018/0163 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» обліковуються компенсаційні рахунки ОСОБА_4 , №9760/4379 залишок коштів на якому складає 12345 грн. 79 коп. (компенсація за 1997 рік) та №9760/4380, залишок коштів на якому складає 22250 грн. 95 коп. (компенсація за 1997 рік).

Інші банківські рахунки, або рахунки на яких обліковувалися б кошти ОСОБА_4 , що були внесені ним в період спального проживання з ОСОБА_1 у вказаній банківській установі відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів ОСОБА_4 , що знаходилися на банківських рахунках у АТ «Державний ощадбанк України» не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено відкриття ОСОБА_4 депозитних рахунків у зазначеній банківській установі на своє ім`я саме в період їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому грошові кошти, що розміщені на них не можуть бути визнані їх спільною з ОСОБА_4 сумісною власністю.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо виплати їй наявних у вище зазначених банківських установах грошових коштів також не підлягають задоволенню, оскільки вказані позовні вимоги є передчасними, так як позивачем ще не зверталася за їх виплатою, а в судовому порядку підлягає захисту порушене право.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що банківські установи приймали участь у справі як треті особи, з огляду на що апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати вказане питання.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно проведеного судом першої інстанції розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами встановленими у ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Частиною 2 ст. 30 Закону України встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Звертаючись до суду із заявою про розподіл судових витрат відповідачем ОСОБА_3 надано додаток до договору про надання правової допомоги № 1753-р/20 від 08.12.2020 року, при цьому самого договору до суду надано не було.

З аналізу вказаної додаткової угоди вбачається, що відповідно до п. 1.1.1 вартість послуг за вказаним договором становить 1000 грн. та складається з представництва інтересів клієнта в кожному судовому засіданні. При цьому, за засідання або слідчу дію, в разі її тривалості більше години, наступний час оплачується щохвилинно з розрахунку 1000/год.

Пунктом 1.2 додаткової угоди визначено, що клієнт повинен здійснити попередню оплату в розмірі 100 % вартості кожної замовленої послуги із переліку зазначеного в п. 1.1 цього додатку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вартість послуг адвоката за даним договором є договірною та становить 1000 грн.

При цьому п. 1.3 додаткової угоди вбачається, що в разі збільшення складності або обсягу справи, вартість послуг може бути збільшена, про що між сторонами укладається відповідна угода.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем ОСОБА_3 не було надано до суду жодної додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 08.12.2020 року, яка б вказувала на наявність підстав для збільшення гонорару адвоката, а тому колегія суддів не може прийняти до уваги наданий ОСОБА_3 розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, враховуючи фактичний час, витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях по даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені останньою витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 1500 грн.

Відповідно до п. 7.3 укладеного між сторонами договору, в разі збільшення складності справи, сума гонорару підлягає збільшенню, про що між сторонами укладається додаток до цього договору.

З пункту 1.1. розділу 1 «Порядок оплати послуг та погашення витрат адвоката» додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 05.05.2017 року № 1416-Р/17 вбачається, що вартість за послуги адвоката складається з: 1) аналізу чинного законодавства України та дослідження практики застосування відповідних норм права - 2500 грн. 00 коп. 2) аналізу наданих клієнтом документів по справі - 2500 грн. 3) складання процесуальних документів - 3000 грн. 4) представництво прав та законних інтересів клієнта - 1000 грн. за засідання.

При цьому п. 1.2 № 1 до договору про надання правової допомоги від 05.05.2017 року № 1416-Р/17 визначено, що клієнт повинен здійснити попередню оплату в розмірі 100 % вартості кожної замовленої послуги із переліку зазначеного в п. 1.1 цього додатку.

З аналіз договору про правову допомогу та додатку до нього колегія суддів приходить до висновку, що вартість послуг адвоката за договором про надання правової допомоги від 05.05.2017 року № 1416-Р/17 є договірною та становить 9000 грн., а збільшення суми гонорару в разі складності справи можливе лише при умові укладання додаткової угоди, відповідно до п. 7.3 договору про надання правової допомоги від 05.05.2017 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем ОСОБА_2 не було надано до суду жодної додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 05.05.2017 року, яка б вказувала на наявність підстав для збільшення гонорару адвоката, а тому колегія суддів не може прийняти до уваги наданий ОСОБА_2 розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, враховуючи, що справа не є складною та не потребує значного аналізу судової практики та норм чинного законодавства, а також обсяг наданих адвокату клієнтом документів для вивчення, що не є значним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру вартості надання таких послуг з 2500 грн до 250 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені останнім витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 4500 грн.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договору про надання правничої допомоги від 13.12.2011 року № 11, що укладений між адвокатом Дубровною В.В. та позивачем ОСОБА_1 гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги, тарифи яких узгоджені сторонами.

Пунктом 4.5 розділу 4 вказаного договору визначено, що детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розрахунки за договором оформлюється квитанцією, яка є додатком до договору.

Відповідно до додатку від 13.07.2019 року, вартість до договору про надання правничої допомоги № 11 від 13.12.2019 року вартість наданих адвокатом послуг складається з ознайомлення та вивчення матеріалів справи, матеріалів інвентаризаційної справи, складання клопотань - 1500 грн. Вивчення судової практики у аналогічних справах - 2500 грн. та участь у судових засіданнях - 2500 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 6500 грн.

Відповідно до акту приймання - передачі виконаної роботи ОСОБА_1 сплатила адвокату Дубровній В.В. 6500 грн.

Крім того, згідно з додатком від 20.01.2022 року до договору № 11 від 13.12.2019 року адвокатом Дубровною В.В. було надано наступні послуги складання апеляційної скарги на рішення Сумського апеляційного суду - 3000 грн., складання апеляційної скарги на додаткове рішення Сумського районного суду - 5000 грн., ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Сумському апеляційному суді - 900 грн. а також участь у судових засіданнях - 2750 грн. Загальна вартість наданих послуг адвокатом в суді апеляційної інстанції становить 11650 грн.

Разом з тим, колегія суддів враховуючи, що справа не є складною та не потребує значного аналізу судової практики та норм чинного законодавства, вражає, що вартість вказаної послуги є не спів мірною та підлягає зменшенню з 2500 до 250 грн.

Також, колегія суддів приймає до уваги незначну кількість судових засідань в суді першої інстанції, а також враховуючи, що позовні вимоги було задоволено не в повному обсязі, вважає за необхідне зменшити вартість відшкодування послуги адвоката Дубровної В.В. за участь в судових засіданнях в суді першої інстанції з 2500 грн. до 1762 грн. 50 коп.

Крім того, враховуючи тривалість та кількість судових засідань в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про не співмірність вартості вказаної послуги із фактично виконаними роботами та зменшує її із 2750 до 1200 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 13612 грн. 50 коп., тобто по 6806 грн. 25 коп. з кожного.

Враховуючи вищевикладене, через неповне з`ясування обставин, що мають суттєве значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, на підставі п.4 ч. 1 ст.376 ЦПК рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та додаткове рішення місцевого суду підлягають скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог і розподілу судових витрат.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційні скарги позивача підлягають задоволенню частково, а також те, що позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за рахунок сторін підлягають відшкодуванню на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору за апеляційний перегляд справи, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 липня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину грошових вкладів на банківських рахунках, відкритих на ім`я померлого ОСОБА_4 , і додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на розміщені на ім`я ОСОБА_4 :

- 1/2 частину банківського вкладу, що знаходиться на банківському рахунку № НОМЕР_8 в сумі 6786 доларів США та банківському рахунку № НОМЕР_9 в сумі 372,81 доларів США в АТ «Банк «Фінанси та кредит»;

- 1/2 частину банківського вкладу, що знаходиться на банківському рахунку № НОМЕР_10 в сумі 222786 грн. 18 коп. в ПАТ «Банк Михайлівський»;

- на 1/2 частину банківського вкладу, що знаходиться на банківському рахунку № НОМЕР_5 в сумі 360040 грн. 49 коп. в ПАТ КБ «Надра»;

- на 1/2 частини грошових вкладів, що знаходиться на банківських рахунках, відкриті в АТКБ«ПриватБанк:

№ НОМЕР_11 в сумі 2760 грн;

№ НОМЕР_12 в сумі 111 грн. 91 коп.;

№ НОМЕР_13 в сумі 327грн.11коп.;

№ НОМЕР_14 в сумі 100 грн.;

№ НОМЕР_15 в сумі 8371 грн. 37 коп.;

№ НОМЕР_16 в сумі 1297,44 доларів США;

№ НОМЕР_17 в сумі 18738,99 доларів США;

№ НОМЕР_18 в сумі 2859,52 доларів США;

№ НОМЕР_19 в сумі 8,01 доларів США;

НОМЕР_24 в сумі 8,01 доларів США;

НОМЕР_25 в сумі 8,01 доларів США ;

НОМЕР_26 в сумі 8,01 доларів США.

- на 1/2 частину банківського вкладу в сумі 50013 грн. 52 коп., що знаходиться на банківському рахунку. в ПУАТ «Фідобанк»;

- на 1/2 частину банківського вкладу, згідно депозитного договору № 019/05/15/0311 від 14.05.2015 року в сумі 94368 грн. 42 коп. розміщеного в АБ «Укргазбанк»;

В задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів ОСОБА_4 , що знаходився у АТ «Державний ощадбанк України», а також у задоволенні вимог щодо виплати належних їй частин банківських вкладів, розміщених в банківських установах - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 13612 грн. 50 коп., по 6806 грн. 25 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 4500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 810 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 10000 грн. 00 коп., по 5000 грн. 00 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. І. Собина

Т. А. Левченко