Справа № 303/5462/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., КОЖУХ О.А.

за участю секретаря ЖГАНИЧ К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міромір Груп» у справі № 303/5462/21 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 липня 2021 року, повний текст якої складено 12 липня 2021 року, головуюча суддя Гутій О.В., про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Міромір Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, про визнання договору недійсним та витребування майна, -

встановив:

09.07.2021 ОСОБА_1 подав до Мукачівського міськрайонного суду заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову до ТОВ «Діджи Фінанс» і ТОВ «Міромір Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про визнання договору недійсним та витребування майна. Мотивував заяву таким.

З інформаційної довідки від 08.07.2021 № 264998112 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заявнику стало відомо про те, що 07.07.2021 належне йому нерухоме майно - вбудовані приміщення загальною площею 268,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Діджи Фінанс» продало ТОВ «Міромір Груп» відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. за реєстровим № 966.

Відчуження належного заявнику майна відбулося з порушенням вимог закону.

Вказане вище майно було передане заявником в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» на підставі іпотечного договору від 27.09.2006 № 0602/0906/88-023-Z-1, у подальшому право вимоги за іпотечним договором було відступлене на користь ПАТ «Дельта Банк».

Предмет іпотеки був оцінений сторонами іпотечного договору у 190000,00 дол. США, що на день укладення договору становило еквівалент 959500,00 грн, однак, на користь ТОВ «Міромір Груп» це майно було відчужене лише за 451542,00 грн.

Вказівка в договорі від 07.07.2021 на те, що продавець за 30 днів до укладення договору письмово повідомив іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки не відповідає дійсності. Ані повідомлення про намір продати предмет іпотеки, ані повідомлення про факт його продажу заявник не одержував, а ціна продажу предмета іпотеки з ним не узгоджувалася. Пріоритетне право іпотекодавця викупити предмет іпотеки не було враховане.

Тому договір купівлі-продажу предмета іпотеки не відповідає вимогам закону, іпотекодавець із підстав, передбачених, зокрема, ст.ст. 203, 215-235 ЦК України, подасть позов про визнання цього договору недійсним та витребування майна.

ТОВ «Міромір Груп» як власник придбаного нерухомого майна має реальну можливість його продати, що істотно утруднить або унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову, що його має намір подати заявник.

Посилаючись на ці обставини, ґрунтуючись на положеннях ст.ст. 149-153 ЦПК України, вказуючи на необхідність врахування інтересів як заявника, так і набувача майна, на тимчасовість, проте, необхідність вжиття заходів забезпечення майбутнього позову, заявник ОСОБА_1 просив застосувати заходи забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: вбудовані приміщення, розташовані на другому поверсі в літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,2 кв. м, номер об`єкта в РПВН: 10066460, та заборони здійснювати будь-які дії щодо цього нерухомого майна.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12.07.2021 заяву задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, а саме, вбудовані приміщення, розташовані на другому поверсі літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,2 кв. м, номер об`єкта в РПВН: 10066460, та заборонено здійснювати будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна, роз`яснено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заяви, поданої до пред`явлення позову, оскільки зважаючи на обставини, якими вона була вмотивована, невжиття заходів забезпечення майбутнього позову може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, а прохані заявником заходи забезпечення позову співмірні з вимогами, які будуть заявлені.

ТОВ «Міромір Груп» оскаржило ухвалу суду як незаконну та необґрунтовану, доводи скарги зводяться до таких.

Заявник не довів необхідності застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви. Зокрема, позивач виходив лише з припущення про можливість відчуження нерухомого майна його новим власником, тоді як це припущення не обґрунтоване щодо його реальності та бездоказове. Товариство не має наміру відчужувати зазначене нерухоме майно та збирається використовувати його в своїй господарській діяльності.

Застосовані судом заходи забезпечення майбутнього позову не співмірні з імовірними майбутніми позовними вимогами та недоцільні. Так, враховуючи, що нинішній власник майна не має наміру його відчужувати чи знищувати, відсутність арешту майна не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Заборона ж вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна фактично унеможливлює й експлуатацію, утримання майна, будь-яке його використання, чим завдається шкода законним правам та інтересам нового власника майна, є невиправданим втручанням у право власності.

Апелянт просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову та відмовити в задоволенні заяви.

У відзиві на апеляцію ОСОБА_1 , від імені та в інтересах діє адвокат Пітух В.І., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Зазначає, зокрема, що ризик відчуження нерухомого майна новим власником існує, є реальним, і в разі відчуження майна законні права заявника будуть істотно порушені, а виконання рішення суду в разі задоволення позову стане фактично неможливим.

20.07.2021 відповідний позов ОСОБА_1 був до суду поданий, ухвалою судді суду першої інстанції від 05.08.2021 у справі відкрито провадження, при цьому, позов мотивувався, серед іншого, відсутністю належного іпотечного застереження, відсутністю оцінки предмета іпотеки, відсутністю доказів належного повідомлення про майбутній продаж предмета іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 149 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов, у тому числі, майбутній позов, забезпечується за заявою позивача (майбутнього позивача), зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3, ст. 151 ч. 1 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, зокрема, майбутніх, та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ст. 152 ч. 4 ЦПК України).

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_1 та інших наявних матеріалів, заява про забезпечення майбутнього позову була подана через два дні після державної реєстрації 07.07.2021 права власності ТОВ «Міромір Груп» на вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 268,2 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 10066460, придбані за 452000,00 грн на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ТОВ «Діджи Фінанс» з ТОВ «Міромір Груп», посвідченого 07.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. за реєстровим № 966, та через день після одержання 08.07.2021 інформаційної довідки № 264998112 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших державних реєстрів (а.с. 1-11). Тобто, відповідні дії були вчинені ОСОБА_1 невідкладно після того, як йому стало відомо про відповідні обставини, що вказує на його реальний інтерес до захисту своїх майнових прав.

Зважаючи на специфіку вирішення питання про забезпечення позову до подання позовної заяви, на неістотний розрив у часі між обставинами, які слугують приводами і підставами для ініціювання заяви про забезпечення майбутнього позову, а в подальшому - позову, і власне моментом подання таких заяв, у даному конкретному випадку не можуть виключатися за відповідних умов певні припущення щодо обставин, якими обґрунтовується заява про забезпечення майбутнього позову. Таке припущення не може виходити за межі розумного та повинно відповідним чином обґрунтовуватися.

Співмірність проханого забезпечення майбутнього позову вимогам, які цим позовом передбачається заявити, оцінюється з урахуванням реальних обставин справи, ризиків, якими обґрунтовується необхідність забезпечити майбутній позов у певний спосіб.

Оскільки предметом майбутнього позову є дійсність правочину, на підставі якого ТОВ «Міромір Груп» набуло право власності на спірне нерухоме майно, позбавлення ТОВ «Міромір Груп» права власності на відповідне майно, а також витребування майна на користь позивача, а у випадку задоволення позову відповідні підстави для переходу права власності перестають існувати, доводи майбутнього позивача про необхідність і доцільність забезпечення майбутнього позову шляхом арешту майна заслуговують на увагу.

ТОВ «Міромір Груп» набуло право власності на нерухоме майно, що має значну вартість, було предметом іпотеки та належало ОСОБА_1 , на підставі правочину та як новий власник управі вільно розпорядитися цим майном у будь-який момент на свій розсуд, у тому числі, відчужити його. Тому міркування про те, що ризик відчуження майна не є реальним, необґрунтовані, відповідні обставини, відносини, врегульовані правом власності, наміри та дії власника майна тощо знаходяться поза межами контролю майбутнього позивача, такі міркування не можуть впливати на процесуальні права майбутнього позивача та не можуть слугувати підставою для відмови в забезпеченні майбутнього позову. Відповідні майнові стосунки можуть змінитися, припинитися в будь-який час поза волею і відомом майбутнього позивача, який у захисті своїх майнових прав не може від них залежати.

Такі доводи узгоджуються з наявними матеріалами справи та не спростовані апелянтом. Поставивши питання про забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 водночас підтвердив і намір ініціювати відповідний спір, як обґрунтував і реальність можливості зміни правового статусу спірного майна, його відчуження, що вочевидь може істотно утруднити або унеможливити виконання рішення суду, може істотно утруднити ефективний захист прав майбутнього позивача або й унеможливити поновлення цих прав у разі задоволення позову в контексті права власності на майно, наявності майна як такого тощо. Це може мати наслідком виникнення необхідності у докладанні в подальшому значних зусиль для відновлення відповідних прав, може потягти порушення прав як майбутнього позивача, так і інших осіб. Доводи майбутнього позивача про можливість порушення його майнових прав діями, спрямованими на відчуження спірного майна, та відповідні цьому ризики з огляду на наявні матеріали не можна вважати необґрунтованими.

За таких умов ОСОБА_1 обґрунтовано просив застосувати вид забезпечення майбутнього позову, прямо передбачений цивільним процесуальним законом і за наявності підстав для цього: арешт конкретно визначеного майна, що підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб. Цей запропонований вид забезпечення позову є співмірним із вимогами, намір заявити які засвідчив майбутній позивач. Забезпечення майбутнього позову в такий спосіб, що на період спору зупиняє можливість зміни правового статусу, зокрема, відчуження лише спірного нерухомого майна, має запобіжний характер, є достатнім і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду, недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а також прав третіх осіб.

В частині забезпечення майбутнього позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо спірного нерухомого майна суд першої інстанції припустився помилки та необґрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_1 . У цій частині ані заява майбутнього позивача, ані ухвала суду першої інстанції не відповідають принципу правової визначеності, а відтак і співмірності виду забезпечення позову вимогам, що їх передбачається заявити.

Забезпечення позову в такий спосіб у буквальному розумінні та виконанні виключає можливість вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна, в тому числі, пов`язаних із його експлуатацією, утриманням, ремонтом, буд-яким використанням у господарській діяльності. Поза сумнівом, таке забезпечення майбутнього позову не ґрунтується на законі, невиправдане та надмірне, позаяк порушує цивільні права та законні цивільні інтереси власника майна, яким наразі є ТОВ «Міромір Груп», права й інтереси якого суд першої інстанції повною мірою не врахував. Із доводами апеляційної скарги в цій частині слід погодитись.

На час розгляду апеляційної скарги ТОВ «Міромір Груп» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12.07.2021 за даними Єдиного державного реєстру судових рішень:

ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду від 05.08.2021 відкрито провадження в справі № 303/5688/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «Міромір Груп» і ПАТ «Дельта Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про визнання відсутності прав іпотекодержателя, визнання частково недійсним договору відступлення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна (посилання в мережі Internet на судове рішення в ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/98785149);

рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 у справі № 303/5688/21 в позові відмовлено, повний текст судового рішення складено 17.12.2021, оприлюднено рішення 20.12.2021, даних про набрання рішенням законної сили немає (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101970763).

Виходячи з викладеного, на час вирішення процесуального питання суд першої інстанції забезпечив майбутній позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нерухоме майно з додержанням вимог закону, чого доводи апеляції не спростовують, у цій частині слід на підставі ст. 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У частині забезпечення майбутнього позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії щодо спірного нерухомого майна апеляційну скаргу слід на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України задовольнити, ухвалу суду в цій частині скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення майбутнього позову в такий спосіб - відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міромір Груп» задовольнити частково,

ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 липня 2021 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання ним позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Міромір Груп» про визнання договору недійсним та витребування майна шляхом заборони здійснювати будь-які дії щодо вбудованих приміщень, розташованих на другому поверсі в літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 268,2 кв. м, номер об`єкта в РПВН: 10066460, скасувати,

в цій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову відмовити,

в іншій частині залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міромір Груп» без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з 31 січня 2022 року, яке є днем складення повного судового рішення, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді