Ухвала

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 761/44725/19

провадження № 61-20801ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська стоматологія», третя особа - Незалежна первинна Профспілкова організація Комунального некомерційного підприємства «Київська стоматологія» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Київська стоматологія» (далі - КНП «Київська стоматологія»), третя особа - Незалежна первинна Профспілкова організація КНП «Київська стоматологія» (далі - Профспілкова організація), у якому просила визнати неправомірним її звільнення, скасувати наказ про звільнення від 15 жовтня 2019 року № 2463; поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта у КНП «Київська стоматологія» з 15 жовтня 2019 року; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-стоматолога терапевта стоматологічного відділення лікувального підрозділу № 1 філії № 5 Подільського району м. Києва відповідно до наказу від 15 жовтня 2019 року № 2463-к згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України, з підстав систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога терапевта стоматологічного відділення лікувального підрозділу № 1 філії № 5 Подільського району м. Києва з 15 жовтня 2019 року.

Стягнуто з КНП «Київська стоматологія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 63 033,60 грн. (без врахування податків і інших обов`язкових платежів).

Допущено негайне виконання рішення суду у частині поновленні на роботі та стягненні суми середнього заробітку за один місяць.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 грудня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали суду) для усунення недоліків касаційної скарги. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу, надати докази що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

04 лютого 2022 року ОСОБА_1 усунула ці недоліки касаційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У частині восьмій статті 394 ЦПК України вказано, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16, від 11 березня 2020 року у справі № 363/2202/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 459/3444/17, від 22 вересня 2021 року у справі № 753/10275/20, від 09 жовтня 2019 року у справі № 265/3027/17, від 29 вересня 2021 року у справі № 754/6429/19, від 18 березня 2020 року у справі № 643/12579/17, від 11 березня 2020 року у справі № 363/2202/17, від 29 вересня 2021 року у справі № 754/6429/19, від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, від 17 березня 2021 року у справі № 138/3149/19, від 27 травня 2020 року у справі № 461/5108/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 641/5616/20, від 25 червня 2018 року у справі № 714/395/17, від 22 липня 2019 року у справі № 363/4221/16-ц, від 07 вересня 2020 року у справі № 761/20961/19, від 20 січня 2020 року у справі № 466/150/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 345/472/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 760/4126/18-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 643/12579/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/6249/18, від 03 червня 2020 року у справі № 766/7760/17, від 03 липні 2019 року у справі № 161/6283/16-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 465/6964/15-ц, постанові Верховного Суду України від 21 травня 2004 року у справі № 6-33цс14, судове рішення ухвалено з порушенням пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Разом з касаційною скаргою подано клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивовано тим, що оскарженим судовим рішенням застосовані до позивача негативні наслідки, які полягають у звільненні її з роботи, тому існує обґрунтована необхідність у зупиненні виконання оскарженого судового рішення.

Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення дії або виконання рішення має містити обґрунтування необхідності зупинення його виконання. Проте вказані в клопотанні обставини щодо зупинення виконання судового рішення не свідчать про наявність підстав для зупинення виконання і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська стоматологія», третя особа - Незалежна первинна Профспілкова організація Комунального некомерційного підприємства «Київська стоматологія» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди,.

Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/44725/19.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар