КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/13412/20 Головуючий у 1 інстанції: Журибеда О.М.

Провадження №22-ц/824/2703/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

15 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 28 листопада 2018 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 28 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року був розірваний.

У шлюбі вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з нею, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі в його вихованні.

Відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, він має у приватній спільній частковій власності будинок у с. Чорна Кам`янка Маньківського району Черкаської області, у приватній власності земельну ділянку площею 3,1507 га у цьому ж районі, квартиру в м. Києві та земельну ділянку площею 0,1200 га на території Дударівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів з 5000 грн до 2800 грн з правом щорічної індексації цієї суми.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ним у відзиві було зазначено про можливість сплати аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте даний довід не був взятий до уваги судом першої інстанції та не був спростований позивачем.

Наведене свідчить, що судом першої інстанції не був врахований його матеріальний стан.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, таким, що винесене з врахуванням наданих суду належних доказів. Зазначає, що судом першої інстанції було враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухового та нерухомого майна. Звертає увагу, що апелянт у травні 2021 року придбав у власність два транспортних засоби та у червні 2021 року зареєструвався як ФОП ОСОБА_1 . Отже, судом першої інстанції враховано потреби дитини 13-річного віку, що включають харчування, одяг, навчання, додаткові кружки, секції, організація дозвілля, відпочинок, забезпечення здоров`я дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 8)

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 9-10)

Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України від 20 травня 2021 року встановлено, що дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із заявником ( ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 108)

Згідно із довідкою №124 від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 навчається у 7-Г класі спеціалізованої школи №76 ім. О. Гончара. (а.с. 52)

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5000 грн, оскільки такий розмір забезпечить дитині необхідний і достатній рівень життя для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Заперечуючи проти стягнення аліментів у такому розмірі ОСОБА_1 посилався на те, що визначений розмір аліментів позивачем нічим не обґрунтований, а враховуючи його матеріальний стан він має змогу платити аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ч. 1, 2 ст. 3 частині першій статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року,визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до довідки №08-12 від 22 вересня 2020 року ОСОБА_2 з 13 лютого 2007 року працює в Приватному акціонерному товаристві «Національна акціонерна компанія «Надра України», обіймає посаду заступника начальника відділу корпоративно-правової роботи Юридичного управління, посадовий оклад згідно штатного розпису становить 16 500 грн. (а.с. 51)

Натомість, ОСОБА_1 не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження розміру його доходів та неможливості сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів в розмірі 5 000 грн враховано, що ОСОБА_1 єособою працездатного віку, його стан здоров`я є задовільним, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності майна, у тому числі рухомого та нерухомого майна, часткове визнання позову ОСОБА_1 , потреби ОСОБА_3 в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації освітнього, соціального та духовного розвитку.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 разом із відзивом на апеляційну скаргу було надано Інформацію з Єдиного Державного реєстру Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих транспортних засобів за параметром запиту РНОКПП НОМЕР_1 , що відповідає РНОКПП, долученому ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву. Згідно даної інформації за РНОКПП НОМЕР_1 зареєстровано 25 травня 2021 року два транспортних засоби бренду MAN ТА KOEGEL.

У п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

За приписами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

Суд апеляційної інстанції приймає зазначений вище доказ, оскільки він має значення для правильного вирішення справи та узгоджується з іншими доказами, наданими позивачем у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення аліментів у розмірі 5 000 грн, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати як інтересам сина ОСОБА_3 , так і можливостям його батька, відповідача у справі.

Доводи апеляційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко