Провадження № 2/205/67/22
УХВАЛА

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Бондара В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання нечинним та скасування наказу про призначення службового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19 листопада 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною позовною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

12 січня 2022 року до суду надійшло клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору. Клопотання мотивоване тим, що обраний позивачем спосіб захисту є фактично неправомірною формою втручання у внутрішню господарську діяльність банку, оскільки фактично позивач є працівник банку, який невдоволений рішенням керівництва банку щодо здійснення господарської діяльності та управління банком, проте, така незгода з рішенням керівництва банку не може бути предметом розгляду в суді, а такий спосіб не відповідає вимогам захисту трудових прав та інтересів позивача. З викладеного слідує, що позивач посилається на норми законодавства, що закріплюють загальні гарантії щодо основних трудових прав працівників. При цьому, позивач не зазначає конкретно, які його права порушені виданням оскаржуваного наказу та не надає жодних доказів підтвердження порушення його прав. Також, позивач звертається до суду з метою поновлення свої порушених прав, при цьому, не зазначає, які саме права позивача повинні бути поновлені та не зазначає в чому полягає причинно-наслідковий зв`язок між скасуванням оскаржуваного наказу та відновленням прав позивача.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання.

Представник відповідача заявлене клопотання підтримав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

ОСОБА_1 пред`явлено позов про визнання нечинним та скасування наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» Г.Бьоша № 7634822 від 27 жовтня 2021 року «Про призначення службового розслідування за фактами аномальної кількості виплат з боку банку нотаріусам за вчинення виконавчих написів та перевірку стану застави/перевірку додаткового майна позичальника, можливої неправомірної взаємодії співробітників банку з нотаріусами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та можливих порушень при оплаті їх послуг».

У статті 255 ЦПК України визначені підстави для закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 456/647/18 та від 13.05.2020 р. у справі № 686/20582/19-ц.

Суд вважає, що підстави в обґрунтування поданого клопотання про закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є недоведеними, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що між сторонами відсутній предмет спору. Викладені доводи, на думку суду, не свідчать про відсутність спору та містять твердження про невірно обраний спосіб захисту, що не може бути підставою для закриття провадження.

Також суд приймає до уваги те, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів, і наразі підтримує свої позовні вимоги, отже він вважає їх порушеними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання нечинним та скасування наказу про призначення службового розслідування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Басова

.