Провадження № 2/201/90/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2019р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування (а.с. № 3-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.11.2019р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№52).

Ухвалою суду від 22.07.2020р. по справі була призначена судова авто-товарознавча експертиза, на вирішення якої були поставлені 3 запитання: а саме: 1. Який розмір матеріального збитку заподіяний власнику транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.04.2018р.? 2. Чи відповідає обсяг (комплекс, перелік) проведених робіт з відновлення транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.04.2018р., обсягу (комплексу, переліку) ремонтно-відновлювальних робіт, які зазначені у рахунку-фактурі ТОВ «Гранд авто» № КС00007295 від 15.05.2018р.? 3. Чи мало місце проведення ремонтно-відновлювальних робіт вказаного транспортного засобу, після його пошкодження внаслідок зазначеного вище ДТП, фактична заміна складників (запчастин), згідно рахунку ТОВ «Гранд авто» № КС00007295 від 15.05.2018р., що підлягали до заміни на нові, або відбулось їх відновлення (наявні сліди ремонтного впливу в зоні локалізації пошкоджень після вказаного ДТП)? (а.с. № 98).

24.12.2020р. матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання ухвали суду про призначення судової авто-товарознавчої експертизи від 22.07.2020р., оскільки стороною у справі не було виконано клопотання судового експерта від 01.09.2020р. про надання для огляду колісного транспортного засобу, крім того, судовим експертом Коротаєвим В. було повідомлено, що питання № 2 та № 3, які поставлені перед судовим експертом виходять за межі його компетенції (а.с. №119).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.01.2021р. була скасована ухвала суду від 22.07.2020р. про призначення судової авто-товарознавчої експертизи та призначено розгляд справи в судове засідання (а.с. № 122).

19.02.2021р. до канцелярії суду надійшло уточнене клопотання представника відповідача адвоката Сазонової М.О. про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, на вирішення якої представник відповідача просила поставити лише одне запитання, а саме: Яка сума матеріальних збитків заподіяна власнику колісного транспортного засобу - автомобіля Volkswagen СС, 2012 р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.04.2018р.? (а.с. № 133-134).

Ухвалою суду від 30.03.2021р. клопотання представника відповідача адвоката Сазонової М.О. про призначення судової авто-товарознавчої експертизи задоволено та призначено по справі судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання заявлене у клопотанні, при цьому, на час проведення судової експертизи провадження по справі зупинено (а.с. № 143).

08.07.2021р. матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання ухвали суду про призначення судової авто-товарознавчої експертизи від 30.03.2021р., оскільки неможливо безпосередньо оглянути та дослідити КТЗ, відсутні дані про сплату вартості експертизи і редакція запитання не відповідає науково-медичним рекомендаціям, крім того, експерту не надано вихідних даних, необхідних для проведення експертизи (а.с. №177-179).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2021р. було поновлено провадження у справі та призначено проведення судового засідання (а.с. № 181).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.11.2017р. між ПрAT «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 1101/17-Т/Дп/11, на підставі якого страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

29.04.2018р. в м. Дніпро, по вул. Космічна, 13, сталася дорожньо-транспорта пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та «Range Rover», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом № АК/9444204.

У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрAT «СК «Арсенал Страхування» автомобіль «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018р. ОСОБА_1 визнано винним у настанні ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності.

ПрAT «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 176 809,31 грн., а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» і ст. 993 ЦК України набуло право вимоги до винної особи ОСОБА_1 і до його страховика ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах фактичних витрат. ПрАТ «Страхова група «ТАС» лише частково компенсувала ці витрати у розмірі 100 000 грн., в межах ліміту страхової відповідальності за полісом. Залишок витрат має компенсувати винний у ДТП ОСОБА_1 у розмірі 76 809,31 грн. (176 908,31 грн. 100 000 грн. = 76 809,31 грн. ).

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_1 збитки у розмірі 76 809,31 грн.

Представник позивача Іскендерова Г.Т. (діє на підставі довіреності від 22.12.2020р. а.с. № 198) в судове засідання 08.02.2022р. не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. № 197).

Відповідач та його представник адвокат Сазонова М.О. (діє на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги від 31.02.2020р. а.с. № 67-69) в судові засідання по справі, які призначалися на 01.12.2021р. та 08.02.2022р. двічі поспіль не з`явилися.

Судове засідання 01.12.2021р. адвокат Сазонова М.О. просила відкласти у зв`язку із зайнятістю в розгляді іншої справи (а.с. № 191), яке було задоволено (а.с. № 195).

Про причині неявки в судове засідання 08.02.2022р. відповідач та його представник суд не сповістили, заяв про відкладення розгляду справи не надіслали, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином, судом було відправлено sms-повідомлення про виклик відповідача та його представника в судове засідання на 08.02.2022р., на які обидва не відреагували (а.с. № 196, 201-202).

Також, судом було розміщено оголошення на сайті «Судова влада України» про виклик відповідача в судове засідання 08.02.2022р., на яке він також не відреагував (а.с. № 203).

Отже, належним чином повідомлені про розгляд справи судом, відповідач та його представник в судові засідання 01.12.2021р. та 08.02.2022р. повторно не з`явилися, про причини своєї неявки в судове засідання 08.02.2022р. не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи 08.02.2022р. до суду не зверталися.

Враховуючи, заяву представника позивача (а.с. № 197) та повторну неявку в судові засідання відповідача (або його представника), суд відповідно до положень ст. 223 та ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи 08.02.2022р. здійснював за відсутності обох сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, в нашому випадку це те, що з клопотань про призначення судових експертиз, які були заявлені стороною відповідача, вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає (в частині розміру суми матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Volkswagen», який належить ОСОБА_2 ) і цій позиції буде дана належна оцінка поряд з іншими доказами у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені такі обставин і відповідні ним правовідносини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 29.04.2018р. о 13 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Range Rover», д/н НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом в районі буд. №13-к по вул. Космічна в м. Дніпрі, не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018р. у справі № 201/4977/18, яка набрала законної сили 05.06.2018р., водія автомобіля «Range Rover», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ПДР і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. (а.с. № 24).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Range Rover», д/н НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9444204. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., франшиза - 0,00 грн. (а.с. № 7).

Страховиком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі складених страхових актів № 006.00567318-1 від 21.05.2018р. та № 006.00567318-2 від 02.07.2018р., рахунків СТО ТОВ «Гранд Авто» (а.с. № 20-23), виплачено страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 176 809,31 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 997105 від 29.05.2018р., № 9722252 від 06.07.2018р. (а.с. № 17, 19) та картковим рахунком № НОМЕР_3 (а.с. №18).

Страховик відповідача - ПрАТ «Страхова група «ТАС» частково компенсував страхове відшкодування, сплативши на користь AT «СК «Арсенал Страхування» 100 000 грн.

Позивач просить стягнути з винного у ДТП ОСОБА_1 залишок страхового відшкодування, який він не отримав від ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 76 809,31 грн. (176 809,31грн. 100 000 грн. = 76 809,31 грн.).

Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації (ст. 993 ЦК України).

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таке ж положення закріплено у статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Також, у пункті 27 вищезазначеної постанови зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшла висновку про те, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, оскільки винуватцем ДТП згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018р. є відповідач ОСОБА_1 , то на останнього покладено відповідальність за завдані збитки.

Власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатив страхове відшкодування в розмірі 176 809,31 грн. а тому спірні правовідносини регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі яких позивач просить задовольнити його позов.

Варто відмітити, що посилання позивача на ст. 1191 ЦК України є зайвими, оскільки даною нормою регулюється передбачено право зворотної вимоги у вигляді регресу.

З урахуванням часткового відшкодування страховиком відповідача - ПрАТ «Страхова група «ТАМ» страхового відшкодування, а саме у розмірі 100 000 грн., з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрAT «Страхова група «Арсенал Страхування» підлягає стягненню залишок понесених останнім витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 76 809,31 грн. (176 809,31 грн. 100 000 грн.= 76 809,31 грн.).

Ухвалюючи таке рішення, судом прийнято до уваги, що відповідачем інших доказів, ніж долучені позивачем до позову, які визначають розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 (176 809,31 грн.), стороною відповідача не надано, а у відповідності до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921 грн. (а.с. № 2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», п. 26 постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 76 809 грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.