22-ц/804/470/22
265/1007/21

Головуючий у 1 інстанції Копилова Л. В. Єдиний унікальний номер 65/1007/21
Номер провадження 22-ц/804/470/22
Доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Мальцевої Є. Є.

Пономарьової О. М.,

секретар Вороніна М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кравченко Тетяна Володимирівна на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 червня 2019 року № 1126, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р. В., яку вона прийняла після смерті своєї тітки ОСОБА_3 . Після прийняття спадщини їй стало відомо, що в квартирі без будь-яких законних підстав проживає ОСОБА_1 , який із застосуванням фізичної сили перешкоджав їй користуватися належним житлом. 22 січня 2020 року позивачка уклала з відповідачем договір оренди спірної квартири строком з 22 січня 2020 року по 22 січня 2021 року на безоплатній основі, однак з обов`язком сплати комунальних послуг. Оскільки у неї виникла необхідність продати квартиру, вона 12 жовтня 2020 року звернулася до відповідача з листом про розірвання укладеного між ними договору оренди в порядку, встановленому п. 5.3 договору. У зв`язку з проживанням в належній їй квартирі відповідача вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, а тому просила суд усунути їй у цьому шляхом виселення відповідача з належної їй квартири.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 908 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Кравченко Т. В. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції усіх обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що суд не звернув уваги на те, що при житті ОСОБА_3 не набувала права власності на спірну квартиру, оскільки державна реєстрація її права була проведена вже після смерті ОСОБА_3 . Також зазначила, що суд безпідставно зробив висновок про те, що відповідач підтвердив своє неналежне виконання договору оренди квартири погодившись із тим, що він має заборгованість по сплаті за комунальні послуги, однак це не відповідає дійсності.

Відзивів на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Кравченко Т. В., яка просила скаргу задовольнити, пояснення представника позивачки адвоката Рябошапки О.І., яка просила залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що на підставі п. 5.3 договору оренди спірного житла позивачка на законних підставах направила лист на адресу ОСОБА_1 з вимогою достроково розірвати договір, однак відповідач ігнорував вимоги власниці квартири, що і призвело до закінчення строку дії договору оренди через місяць після отримання відповідачем вимоги.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2019 року № 1126, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р. В.

В своїй апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Кравченко Т. В. заперечувала право власності позивачки на вказану квартиру, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом видано їй без врахування того, що право власності спадкодавця на цю квартиру було зареєстровано вже після смерті останньої.

Між тим, згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦКУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Пунктом третім частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, серед іншого, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 червня 2019 року № 1126, видане позивачці приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р. В., зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 червня 2019 року, а відтак ОСОБА_2 з цієї дати є власником квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки зазначене свідоцтво на час розгляду справи апеляційним судом не скасоване чи визнане недійсним, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Також є безпідставними доводи скарги щодо наявності у відповідача заборгованості з оплати комунальних послуг, які надаються за адресою спірної квартири, оскільки відповідно до умов договору оренди (а.с. 10) та вимоги про розірвання договору (а.с. 11) така заборгованість не є підставою для виселення відповідача.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кравченко Тетяна Володимирівна залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2021 року.

Судді В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

О. М. Пономарьова