Справа № 496/388/22
Провадження № 2-о/496/85/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючого документу),
ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на чиє ім`я видано паспорта громадянина Індії на ім`я ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 16.07.2019 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на чиє ім`я видавалась посвідка на постійне проживання в Україні ІН НОМЕР_3 від 01.03.2013 року, згідно якої зазначено «ім`я ОСОБА_3 , а прізвище ОСОБА_4 » є однією і тією ж самою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а ч. 2 вказаної статті визначений перелік справ, що підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження, серед яких є така категорія справ, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Звертаючись з даною заявою до суду в порядку окремого провадження, заявник фактично просить встановити факт тотожності особи у зв`язку з розбіжностями при написанні його ім`я та прізвища в паспорті громадянина Індії та посвідці на постійне проживання в України, посилаючись на норму ЦПК старої редакції, а саме п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Так, перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи в порядку окремого провадження, визначено ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а п. 6 ч. 1 вказаної статті передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як роз`яснено в абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, судами не встановлюється тотожність особи. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Отже, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Водночас, слід враховувати, що заяви про встановлення факту належності документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ.

У відповідності до п.п. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25.04.2018 року, обмін посвідки здійснюється у разі виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки.

Таким чином, вказаний Порядок містить встановлену процедуру обміну посвідки у разі виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки.

Аналогічний механізм був визначений у Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 року. Так, обмін посвідки здійснювався у разі установлення розбіжностей у записах (невідповідності внесених до посвідки записів записам в інших документах) (п.п. 2 п. 14 Порядку).

Отже, за наявності помилки у посвідці, вона підлягає обміну у встановленому законом порядку. При цьому, рішення відповідного органу про відмову в обміні посвідки може бути оскаржене у судовому порядку.

Уповноважені на те органи наділені відповідними дискреційними повноваженнями і суд не може підміняти собою такі органи.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги те, що факт тотожності особи судом встановлений бути не може, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому підстави для відкриття провадження у даній справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 186, 293, 315 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючого документу) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 27 січня 2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра