справа №176/1394/21
провадження №2/176/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Крамар О.М.

з участю секретаря судових засідань Кіняк Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (юридична адреса: м.Дніпро, вул.Шевченка, буд.2, ), третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", в якій позивачі просять визнати незаконними дії АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_3 , з метою комерційного обліку та нарахування за ним об`ємів природного газу; зобов`язати АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", у відповідності до вимог ЗУ "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", Кодексу ГРС, встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_4 та об`єкту побутового споживача ОСОБА_2 - квартирі АДРЕСА_5 , комерційний вузол обліку природного газу.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що є побутовими споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу», а саме використовують природний газ з метою приготування їжі, за об`єктами споживання - квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 (далі - Об`єкт споживання). Розподіл природного газу побутовим споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що є правонаступником ПАТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015 (надалі - Типовий договір), фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Нарахування об`ємів спожитого газу позивачу здійснювалось згідно норм споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 та роздрібної ціни на природний газ, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, з розрахунку 7,1 м.куб. на одну зареєстровану особу.

Надалі відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 № 609 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», норму споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників для плити газової було змінено з 7.1 м.куб. на 5.4 м.куб. людино-місяць.

В грудні 2019 року позивачі дізнались про встановлення загально будинкового приладу обліку природного газу на їх будинок АДРЕСА_3 , та нарахування за ним об`ємів природного газу в розмірі 34,69 м.куб. (жовтень 2019 року); 50,3 м.куб. (листопад 2019 року) за використання позивачами по Об`єктах споживання лише газових плит, що підтверджують листи АТ «Дніпропетровськгаз» від 21.12.2019 та від 03.06.2020.

В свою чергу листами АТ «Дніпропетровськаз» від 05.06.2020 та від 02.07.2021 позивачам було відмовлено у встановленні індивідуальних лічильників газу у зв`язку із встановленням на будинку АДРЕСА_3 загальнобудинкового вузла обліку природного газу на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки.

Позивачі вважають дії АТ «Дніпропетровськгаз» (оператора ГРМ) щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість індивідуальних за вищевказаною адресою незаконними, такими що порушують Закон України «Про захист прав споживачів», Типовий договір, Кодекс газорозподільних систем, Цивільний кодекс України, з наступних підстав.

По-перше, позивачі є власниками квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , що підтверджують витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2014 №18651045, про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2009 №21751956.

Таким чином, відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму природного газу спожитого побутовими споживачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повинно здійснюватись за допомогою комерційного лічильника природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності (в точці приймання - передачі) квартир Позивачів, якими є територіально відокремлюючі стіни.

Встановивши загальнобудинковий прилад обліку природного газу на буд. АДРЕСА_3 , АТ «Дніпропетровськгаз» поставив у нерівне становище побутових споживачів цього будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в м.Жовті Води в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, а саме приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктах побутових споживачів (квартирі), а за будинком, що потягло за собою збільшення нарахування обсягів газу позивачам та порушило умови Типового договору, Кодекс ГРС, ЗУ «Про захист прав споживачів», Цивільний кодекс України.

По-друге, багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 не має єдиного одноосібного власника (балансоутримувача), оскільки даний будинок як цілісність є спільною власністю власників квартир та приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Таким чином, за відсутності одноособового балансоутримувача (власника) багатоквартирного будинку не можливо застосувати положення п.1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС, адже співвласникам даного багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються індивідуальні (квартирні) лічильники газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу IX Кодексу ГРС.

Крім того, з 2016 року в будинку АДРЕСА_3 діє об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А». У ОСББ «Франка, 44-А» вибрана модель управління, відповідно до якої усі співвласники мають окремі договори з надання комунальних послуг у тому числі і у відносинах з Оператором ГРМ АТ «Дніпропетровськгаз». За наявності окремих договорів між співвласниками будинку АДРЕСА_3 та АТ «Дніпропетровськгаз», відповідач, на думку позивачів, не міг встановити загально будинковий прилад обліку природного газу.

Таким чином, посилання АТ «Дніпропетровськгаз» на Тимчасове положення та п.1 гл.5 розділу ІХ Кодексу ГРС є незаконними.

По-третє, згідно з додатком № 1 до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу», в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб.м. природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Отже, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачували за послугу газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то АТ «Дніпропетровськгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533- VI забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Враховуючи право позивачів на індивідуальний лічильник газу, АТ «Дніпропетровськгаз», зобов`язане встановити по об`єктах побутових споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , індивідуальний комерційний лічильник природного газу.

По-четверте, межа балансової належності та місце встановлення визначається актом, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем.

У своїх листах від 05.04.2021 р. АТ «Дніпропетровськгаз» на запити Криворізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 24.03.2021 відмовляє в наданні копії акта розмежування меж балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно будинкових систем газопостачання будинку АДРЕСА_3 , що вказує на відсутність такого акта взагалі. В свою чергу ОСББ «Франка, 44-А» у листі від 28.07.2021 зазначає: «ОСББ «Франка, 44-А» не має актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно буд. АДРЕСА_3 ».

У своєму листі від 05.04.2021 АТ «Дніпропетровськгаз» на запит Центру, також відмовляє в наданні копії акту приймання в експлуатацію або пломбування загально будинкового приладу обліку природного газу, встановленого за адресою: будинок АДРЕСА_3 , що дає підстави вважати, що останній також не складався.

Отже, в порушення вимог закону, первинне обстеження, випробування, приймання в експлуатацію вузла обліку та його опломбування по буд. АДРЕСА_3 здійснювалось без участі співвласників, зокрема позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Не уклавши акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, акт опломбування та прийняття в експлуатацію вузла обліку, а також відсутність споживача або уповноваженої особи при обстеженні та введенні в експлуатацію ВОГ, на думку позивача, не давали підстав АТ «Дніпропетровськгаз» для введення в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 та здійснювати за ним нарахування.

У зв`язку з вищевикладеним позивачі просили визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_3 , з метою комерційного обліку та нарахування за ним об`ємів природного газу, а також зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_4 , та об`єкту побутового споживача ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_5 , комерційний вузол обліку природного газу.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

09 вересня 2021 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач не визнає. Зазначає, що позивачі, висуваючи позовну вимогу про визнання незаконними дій щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу, не надають будь-яких документів, що надавали б право позивачам діяти від імені всіх власників інших квартир. Щодо позовної вимоги про зобов`язання АТ «Дніпропетровськгаз» встановити по об`єкту побутових споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 комерційний вузол обліку природного газу, відповідач вважає, що вона також не підлягає задоволенню, оскільки ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» №1338-ІХ від 05.03.2021 року в абзаці четвертому підпункту «а» п.1 цифри і слова «1 січня 2021 року» замінено цифрами і словами «1 січня 2023 року». Тобто з дати набрання чинності вказаним законом 28.03.2021 р. суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: /…/ тільки для приготування їжі до 1 січня 2023 року. Окрім того, вказаним законом, зокрема ст.3, передбачено, що: «Побутові споживачі природного газу фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу».

Посилання представника позивачів на невиконання відповідачем Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 р. №259-р щодо не розроблення та незатвердження графіків оснащення квартир і приватних будинків, у яких проживає населення лічильниками газу, також не може бути прийнятим до уваги, оскільки цим розпорядженням не передбачено розроблення графіку з оснащення квартир саме індивідуальними лічильниками обліку газу. Облік газу квартири може проводитись як індивідуальним, так і загально будинковим лічильником газу, відповідно до методики, визначеної п.4 Постанови КМУ №620 від 16.05.2002 р.

Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 391 (зі змінами, внесеними Постановою № 2344 від 22.12.2016р.) було затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, відповідно до якого передбачено встановлення у 2016-2017 роках 1854 будинкових ВОГ з обсягом фінансування 50644,00 тис. грн. за рахунок витрат на встановлення будинкових лічильників газу населенню, які закладені в тариф на розподіл природного газу.

Розділом 1 вищевказаного плану розвитку передбачено встановлення будинкового ВОГ зокрема за адресою: будинок АДРЕСА_3 , що й було здійснено 31.10.2016 р.

Також, відповідач зазначає, що представником позивачів не враховано, що загальнобудинковий лічильник був встановлений на будинку за адресою їх проживання в 2016 році, а введений в промислову експлуатацію в 2017 році.

Ухвалення судом рішення про обладнання квартир позивачів індивідуальними лічильниками газу, враховуючи, що їх квартири на момент звернення до суду вважались такими, що забезпечені комерційним вузлом обліку газу, призведе до ситуації, в якій відповідач у справі зобов`язаний буде за власні кошти обладнати квартири позивачів, додатково ще й індивідуальними лічильниками газу. Повторне встановлення індивідуального лічильника за кошти відповідача призведе до нівелювання критерію державної політики стосовно економічної доцільності діяльності операторів газорозподільної мережі, спрямованої на встановлення лічильників газу та подальшого здійснення комерційного обліку природного газу.

З положень Кодексу ГРС слідує, що укладання акту розмежування передбачає необхідність вчинення дій, як з боку Оператора ГРМ, так і з боку власників (балансоутримувачівв, управителів, інших осіб), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки. В свою чергу, АТ «Дніпропетровськгаз» вживало заходів щодо укладення таких актів шляхом направлення їх примірників для підписання до власників (балансоутримувачів, управителів, інших осіб), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки. Однак, з незалежних від АТ «Дніпропетровськгаз» обставин такі акти не підписувались з боку власників (балансоутримувачів, управителів, інших осіб) з огляду на невизначеність кола осіб, відповідальних за укладання вказаних актів.

Разом з відзивом представником АТ «Дніпропетровськгаз» також була подана заява про застосування позовної давності. Представник відповідача зазначає, що позивачі в позовній заяві стверджують, що в грудні 2019 року дізнались про встановлення загально будинкового приладу обліку газу та вважають, що саме з грудня 2019 року почали порушуватись їх права як споживачів природного газу. Однак, як вбачається з акту №439 від 31.07.2017 року «приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання вузол обліку газу G-40 АДРЕСА_3 » загальнобудинковий вузол обліку природного газу було встановлено 31 жовтня 2016 року та прийнято в промислову експлуатацію з 31 липня 2017 року. Таким чином, відповідач вважає, що можливе порушення цивільного права позивачів розпочалося з 31.07.2017 року, але позовна заява, з якою представник позивачів звернувся до суду датована 05.08.2021 року, за спливом більш ніж 4 років з моменту, як позивачі довідалися або могли довідатися про порушення їх прав.

Також, разом з відзивом, представником відповідача була подана заява про зупинення провадження у справі, до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №212/5836/17 за позовом громадян, мешканців багатоквартирного будинку до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2021 року було постановлено здійснювати розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

17 вересня 2021 року від представника позивачів на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує проти застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до п.6 гл.4 розділу Х Кодексу ГРС, акт приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію (акт про пломбування, якщо він оформлюється окремо) підписується представниками Оператора ГРМ і споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та їх уповноваженими особами, які також брали участь в обстеженні вузла обліку та його опломбуванні (за їх наявності). Проте, в Акті приймання в експлуатацію у складі приймальної комісії не зазначений представник споживачів або співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , та відсутній їх підпис «представника споживача (співвласників)» у відповідній графі цього акта, тобто даний Акт складений в односторонньому порядку. Таким чином, даний Акт, а думку представника позивачів, не може підтверджувати пропуск позовної давності.

Також представник позивачів вважає, що заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі відповідач намагається затягнути її розгляд.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 було задоволено, провадження по справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі №212/5836/17.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії було поновлено та справу призначено до судового розгляду на 11 год. 00 хв. 03 лютого 2022 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_4 , повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 03.02.2022 року не з`явились. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив. Від представника відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що підтримує доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А», про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З листа АТ «Дніпропетровськгаз» №490007-1-Сл-10705-0721 від 02.07.2021 р. вбачається, що в будинку АДРЕСА_3 31.07.2017 року був змонтований та прийнятий в експлуатацію загально будинковий вузол обліку природного газу G40. /а.с.17/

Відповідно до листа №04.07 від 28.07.2021 р. ОСББ «Франка, 44-А» повідомляє, що дату (число, місяць, рік) монтажу на фасадному газопроводі будинку АДРЕСА_3 загальнобудинкового приладу неможливо, оскільки роботи проводились газопостачальною організацією без попередження; відповідно до чинного законодавства у ОСББ вибрана модель управління, відповідно до якої усі співвласники мають окремі договори з надання комунальних послуг, у тому числі і у відносинах з оператором ГРМ АТ «Дніпропетровськгаз». ОСББ ніколи не виступало колективним замовником жодної комунальної послуги; після встановлення загально будинкового лічильника газу ОСББ «Франка, 44-А» не отримувало від оператора ГРМ АТ «Дніпропетровськгаз» жодних документів, щодо пломбування, введення в експлуатацію даного приладу; ОСББ «Франка, 44-А» не має актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку АДРЕСА_3 . /а.с.23/

Представник позивачів 24.03.2021 р. звернувся до АТ «Дніпропетровськгаз» з інформаційним запитом про надання інформації щодо можливості встановлення по об`єкту побутових споживачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 індивідуальних лічильників, про обсяги спожитого природного газу за період з 01.01.2016 р. по 01.03.2021 р.; про дату монтажу та введення в експлуатацію загально будинкового приладу обліку природного газу; щодо погодження зі співвласниками буд. АДРЕСА_3 та ПАТ «Дніпропетровськгаз» встановлення будинкового приладу обліку природного газу; копію акта розмежування меж балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно будинкових систем газопостачання буд. АДРЕСА_3 ; копію акта приймання в експлуатацію або пломбування загально будинкового приладу обліку природного газу; копії договорів на монтаж та зняття показань загально будинкового приладу обліку природного газу за адресою: буд. АДРЕСА_3 . /а.с.26,27/

Листами №49000071-Сл-5875,1-0421, №490007.1-Сл-5876,1-0421 від 05.04.2021 р. АТ «Дніпропетровськгаз» повідомило представника позивачів, що запитувана ним інформація не є публічною, а АТ «Дніпропетровськгаз» в рамках інформації, вказаної у інформаційному запиті, не є розпорядником. /а.с.24,25/

З наданого відповідачем Акту №439 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання від 31.07.2017 р. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , був встановлений загально будинковий вузол обліку газу G40. Дата закінчення будівельно-монтажних робіт: 31.10.2016 р. В гарфі «Вважати прийнятим в експлуатацію» зазначено «з 31 липня 2017 р.». Даний Акт підписаний представниками АТ «Дніпропетровськгаз» та не має підписів співвласників багатоквартирного будинку. /а.с.79/

Велика Палата Верховного Суду з приводу правомірності встановлення загальнобудинкового лічильника зазначає наступне.

Відповідно до пункту 33 частини пертої статті 1 Закону України від 09 квітня 2015 року №329-УІІІ «Про ринок природного газу» ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG (зріджений природний газ).

Ця система правовідносин може бути представлена як сукупність договорів різного виду, які укладаються суб`єктами ринку природного газу. Права та обов`язки суб`єктів ринку природного газу як сторін відповідних договорів визначаються безпосередньо зазначеним Законом.

Серед споживачів окреме місце займають побутові споживачі - фізичні особи, які придбавають природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.23 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Серед принципів функціонування ринку природного газу п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про ринок природного газу» першочергово визначає забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.

Серед прав споживача передбачено право на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів, а також безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу (пункти 4,5 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»). Аналогічні права визначені у типовому договорі постачання природного газу споживачам, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831).

3 метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (ч.1 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу»).

За ч.4 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» держава заохочує впровадження новітніх систем, у тому числі апаратних засобів, обліку природного газу, зокрема тих, що забезпечують можливість споживача активно управляти власним споживанням.

Таким чином, приладовий облік споживання природного газу розглядається з позицій забезпечення державних гарантій прав споживачів, у тому числі побутових споживачів природного газу.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Стаття 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 10 жовтня 2015 року визначає, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року.

Тобто після зазначених дат постачання цим категоріям споживачів мало здійснюватися за умови комерційного обліку лічильниками газу, до їх настання - незалежно від наявності газових лічильників.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 20 січня 2018 року загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.

Приписами абзаців третього-п`ятого п.4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 461 передбачено, що:

- ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник /власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи;

- встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку;

- власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканні яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

3 наведених положень вбачається, то до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Отже для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.

Також відповідно до п.6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку.

У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина друга статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Таким чином, будь-яке втручання у належні до багатоквартирного будинку інженерні мережі (незалежно від місця їх розташування - всередині чи за межами будинку) є діями, які вчиняються щодо майна, належного співвласникам такого будинку на праві спільної сумісної власності.

Встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу не є винятком з цього загального висновку, адже здійснюється з безпосереднім втручанням в інженерні мережі будинку, а сам прилад обліку, будучи приєднаним до мереж будинку, стає невід`ємною складовою частиною останніх, перестає існувати як окрема річ і бути об`єктом права власності оператора газорозподільної системи. Об`єкт же права власності співвласників багатоквартирного будинку зазнає фізичних змін. За відсутності згоди співвласників такі зміни можуть кваліфікуватися або як правопорушення, або як допустиме обмеження права власності.

Разом з тим відповідно до однозначних приписів частини сьомої статті 319 та частини другої статті 321 ЦК України обмеження права власності можуть бути запроваджені виключно законом.

Тобто з урахуванням положень абзацу другого частини другої статті 4 ЦК України такі обмеження можуть бути встановлені виключно нормативно-правовим актом, що має юридичну силу закону України. Зазначене кореспондується із приписами п.7 частини першої статті 92 Конституції України, відповідно до яких правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відтак Велика Палата Верховного Суду вважає, що до та після 20 січня 2018 року першочергово слід враховувати, що втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, можна лише за згодою власників такого майна, яка мала бути надана в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). У свою чергу, будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника.

Таким чином, слід вважати, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу, як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати діяв з порушенням вимог законодавства.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що у питанні правомірності встановлення загальнобудинкового лічильника газу можна виокремити такі режими регулювання: - до 20 січня 2018 року за письмовою згодою споживачів відповідно до Тимчасового положення (у редакції постанови КМУ від 16 травня 2002 року, №620) та ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а також за умови укладення договору щодо зняття показань з будинкового вузла обліку та квартирних лічильників газу з власником (власниками)будинку (будинків) (квартир), експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо; - з січня 2018 року загально будинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку відповідно до чинної редакції ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Дана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 26 жовтня 2021 року по справі №212/5836/17, провадження №14-11цс21.

Щодо вимоги позивачів зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єктам побутових споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , комерційний вузол обліку природного газу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Судом встановлено, що позивачі є побутовими споживачами природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживають газ з метою приготування їжі, за об`єктами споживання квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_5 . /а.с.18,19/

Розподіл природного газу побутовим споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що є правонаступником ПАТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов`язки постачальника». Зміст типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.

Листами №49001.3-Лв-20972-1219 від 21.12.2019 р. та №49001.3-Лв-6173-0620 від 05.06.2020 р. АТ «Дніпропетровськгаз» повідомив позивача ОСОБА_1 , що згідно Постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 391 було затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та відповідною статтею витрат передбачено встановлення будинкових вузлів обліку природного газу. На виконання Закону та у відповідності до Плану розвитку за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено загально будинковий лічильник газу. Усі квартири цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу, як того вимагають норми Закону. Таким чином, позивачам було відмовлено у встановленні індивідуального вузлу обліку по їх об`єктам споживання. /а.с.14,16/

Позивачі стверджують, що проводили оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних. Відповідачем дані твердження не спростовані.

Таким чином, відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, згідно до закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Крім того, з листа АТ «Дніпропетровськгаз» від 03.06.2020 р. вбачається, що на будинку, де мешкають позивачі встановлено загальнобудинковий лічильник газу. Обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому приміщенні у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 №620. /а.с.15/

Однак, посилання відповідача на те, що НКРЕКП було затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових ВОГ згідно Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, суд вважає таким, що не звільняє його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачам. При цьому, суд виходить з того, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, а ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу, чим рішення НКРЕКП, зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, згідно закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій; забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування, досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на виробництво таких послуг; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

З досліджених вище листів АТ «Дніпропетровськгаз» від 21.12.2019 року та 05.06.2020 року слідує, що позивачі висловили волевиявлення на встановлення індивідуального лічильника газу, а тому це їх волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду задоволення волевиявлення позивача буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню.

Аналогічні висновки містяться в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 листопада 2018 року по справі №214/2435/17.

При цьому, вирішуючи правову проблему, з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки.

Зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачам суперечить вимогам діючого дослідженого вище законодавства, порушує права позивачів як споживачів послуг по газопостачанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

З вказаної норми закону вбачається, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» здійснити встановлення в квартирі комерційного вузла обліку природного газу побутовим споживачам, є обґрунтованими. Спосіб захисту, обраний позивачем, у цій частині позовних вимог, відповідає вимогам ст. 16 ч. 2 п.1 ЦК України, якою передбачено, що одним із способів захисту права, є визнання права.

Щодо заяви АТ «Дніпропетровськгаз» про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як зазначають позивачі в позовній заяві, про встановлення загально будинкового приладу обліку природного газу на їх будинок АДРЕСА_3 , вони дізналися в грудні 2019 року, що підтверджується листом АТ «Дніпропетровськгаз» від 21.12.2019 року.

В обґрунтування заяви про застосування строку позовної давності відповідач надав Акт №439 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання від 31.07.2017 р. з якого вбачається, що даний Акт підписаний представниками АТ «Дніпропетровськгаз» в односторонньому порядку, не містить підписів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , а тому не може бути підтвердженням того, що позивачі дізнались про порушення свого права 31.07.2017 р. /а.с.79/

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн. за дві вимоги немайнового характеру, які задоволені судом, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VІ від 16.06.2011р.; ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»; п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2002р. № 620 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» (в редакції постанови КМУ від 27.01.2016р.), постановами НКРЕКП від 24.03.2016 року №391 (зі змінами внесеними від 22.12.2016 року постановою № 2344); від 30.09.2015р. №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», та згідно зі ст. ст. 4, 12,13, 141, 247, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загально будинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_3 , з метою комерційного обліку та нарахування за ним об`ємів природного газу.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 , та по об`єкту побутового споживача ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_5 , комерційний вузол обліку природного газу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (), що розташоване за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2 на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 03.02.2022 року.

Учасники справи:

Позивач 1: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", юридична адреса: м.Дніпро, вул.Шевченка, буд.2, .

Третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Франка, 44а.

Суддя