КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року місто Київ.

Справа 757/33226/21-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3614/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі судового засідання Сердюк К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року про відмову у відкритті провадження ( у складі судді Соколова О.М., інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за заявою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування,-

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження надійшла заява Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ПНКМНОП ОСОБА_2. 15.12. 2021 року звернувся з апеляційною скаргою безпосередньо до апеляційного суду, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована хибністю висновків суду про необхідність заявлення позову. Суд не врахував тих обставин, що розповсюджувача інформації вмережі Інтернет встановити неможливо, а тому заява подана в порядку окремого провадження згідно абз. 3 ч.4 ст.277 ЦК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. просив суд задовольнити апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку , що скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування, підлягають розгляду у порядку позовного провадження, а не окремого, оскільки вказані у заяві обставини свідчать про наявність спору про право, який виник з цивільних відносин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне .

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2021 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт розповсюдження недостовірної інформації у мережі Інтернет на веб-сайті «ОРД» за відповідною адресою (а.с.10).

Обґрунтовував заяву зокрема тим, що йому не вдалося встановити розповсюджувача інформації, яку він просить спростувати, оскільки 11.04.2021 року було надіслано адвокатські запити до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ІНТЕРНЕТ-ІМЕН УКРАЇНИ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНЕЙМС ДАТАЦЕНТР», а також 13.04.2021 року адвокатський запит до Дочірнього підприємства ЦЕНТР КОМПЕТЕНЦІЇ АДРЕСНОГО ПРОСТОРУ МЕРЕЖІ ІНТЕРНЕТ» КОНСОРЦІУМУ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР ПІДТРИМКИ НОМЕРІВ І АДРЕС» з метою встановлення контактних даних Розповсюджувача для подальшого встановлення автора Статті і звернення за захистом своїх прав до суду. Проте, станом на 24.05.2021 року жодної відповіді на адвокатські запити надано не було.

Зі змісту заяви вбачається, що інформація про веб-сайт «ОРД» на ресурсі «WHO IS», що містить базу даних про реєстрацію доменних імен - відсутня. Проте на даному ресурсі міститься посилання на Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРНЕЙМС ДАТАЦЕНТР» як реєстратора доменного імені Розповсюджувача.

Згідно ч.7 ст.19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» , визначено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження.

Отже, законом визначено право звертатись до суду в окремому провадженні щодо спростування такої інформації виключно у випадку, якщо така особа є невідомою та її неможливо ідентифікувати.

Разом з тим, суд вірно встановив, що відсутні підстави вважати, що невідома особа, яка поширила інформацію, оскільки адвокат позивача зробив запити, які наведено вище з приводу з`ясування особи розповсюджувача інформації, проте станом на дату подачі заяви не отримав відповіді.

Не отримання відповіді на запит адвоката , не свідчить про неможливість встановлення особи , яка поширила недостовірну інформацію.

Крім того, відповідно до пункту 12 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК) ( 1618-15 ).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК ( 1618-15 ) в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Отже при неможливості встановити, особу, що поширила інформацію, належним відповідачем є власник веб-сайту .

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18

З наявної в матеріалах справи заяви не вбачається, що неможливо встановити власника веб-сайту, на якому була поширена інформація, недостовірність якої просить встановити заявник в окремому провадженні.

Позивач, подаючи позов має можливість звернутись до суду з клопотанням в порядку ст. 84 ЦПК України, про витребування тих доказів , які особа сама не може надати, або має труднощі з їх отриманням, також ЦПК України передбачена можливість забезпечення доказів до подачі позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд належним чином встановив обставини справи та дійшов висновку, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а тому правомірно відмовив у відкритті провадження, роз`яснивши позивачу право на звернення з позовом в позовному провадженні .

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування .

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 384,389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик