Номер провадження 22-ц/804/563/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Кооперативного об`єднання «ЖБК» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року про закриття провадження, постановлену в складі головуючого судді Ткачової С.М., повний текст складений 09 грудня 2021 року, в справі номер 234/11288/19 за позовом Кооперативного об`єднання «ЖБК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Кооперативне об`єднання «ЖБК» звернулось до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 310 кв.м (без урахування площі підвального приміщення).

Балансоутримувачем вказаного будинку є ЖБК «Металіст», який 01.03.2010 року уклав з КО «ЖБК» договір на поточне утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 149 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) ст. 322, 360 ЦК України, п. 2.2, 3.2.1 Договору власник квартири та нежитлових приміщень зобов`язаний щомісячно та своєчасно сплачувати нараховану суму за обслуговування будинку та прибудинкової території.

Всупереч вимогам закону відповідачка плату за обслуговування будинку та прибудинкової території з 01.04.2016 року по 31.05.2019 року не здійснює, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 32519,00 грн.

28 липня 2020 року позивач своєю заявою змінив розмір позовних вимог у бік зменшення.

Просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2016 року по 31.05.2019 року в розмірі 30378,44 грн та судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року провадження по справі за позовом Кооперативного об`єднання «ЖБК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 15 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року закрито.

Із вказаною ухвалою не погодився позивач КО «ЖБК», подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року про закриття провадження в справі 234/11288/19 за період з 15 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року скасувати.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції є такою, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції помилково застосовано постанову Верховного Суду від 30.07.2019 року по справі №916/1261/18, адже між позивачем та відповідачкою в даній справі відсутні будь-які договірні відносини.

Відповідачка не навела доказів, що вона виступає саме у якості підприємця у спірних відносинах з позивачем щодо її участі в утриманні будинку як спільного майна, а суд не навів мотивів встановлення факту її участі саме як фізичної особи-підприємця.

При винесенні ухвали про закриття провадження суд першої інстанції послався лише на виписку з ЄДРПОУ, де зазначені види діяльності, які відповідачка вказувала при реєстрації себе як ФОП, та встановив, що відповідачка здійснює в спірному приміщенні господарську діяльність з моменту реєстрації її як підприємця, тобто з 15.11.2017 року.

Суд не прийняв до уваги, що з позивачем вона не має жодних правовідношень як підприємець та виступає в них виключно як фізична особа, що є власником нежитлового приміщення та співвласником багатоквартирного будинку.

Відповідачка не довела чим буде порушено її право, якщо спір буде розглядатися в порядку цивільного судочинства.

01 лютого 2022 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу КО «ЖБК», в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Краматорського міського суду від 03.12.2021 року через її необґрунтованість та безпідставність. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що з 2002 року в даному приміщенні здійснював свою підприємницьку діяльність її чоловік ОСОБА_2 , який був зареєстрованим як ФОП, що підтверджується договорами оренди. Він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до смерті він був єдиним власником цього нежитлового приміщення.

За умовами договору, укладеному між КО «ЖБК» та ОСОБА_2 , а саме п. 21, передбачено дострокове розірвання договору у разі переходу права власності до іншої особи.

Після смерті чоловіка 05 червня 2018 року вона прийняла спадщину та продовжує здійснювати свою господарську діяльність в цьому приміщенні як ФОП ОСОБА_1 , тобто право власності до неї перейшло 05.06.2018 року.

Ні вона, ні її чоловік ніколи не здійснювали діяльність як фізичні особи в зазначеному нежитловому приміщенні.

Крім того, рішеннями Краматорського міського суду у справі №234/3117/13-ц та Господарського суду Донецької області у справі №905/1287/16, які набрали законної сили, встановлено, що в спірному нежитловому приміщенні здійснювалась підприємницька діяльність померлим ОСОБА_2 31 травня 2016 року Господарським судом Донецької області ухвалено рішення щодо укладення договору між ФОП ОСОБА_2 та КО «ЖБК» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Додає, що між нею та КО «ЖБК» на теперішній час договір не укладений, жодних послуг відповідачка від позивача не отримує.

Вважає ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року законною та ухваленою з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження залишити без змін.

Представник позивача КО «ЖБК» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України. Позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі (а.с. 85, 86, т. 2).

Заслухавши суддю доповідача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивачем оскаржується ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом Кооперативного об`єднання «ЖБК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 15 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року, апеляційний суд переглядає судове рішення суду першої інстанції саме в цій частині.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до Статуту КО «ЖБК» надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, що належать житлово-будівельним кооперативам, здійснюється на договірних умовах (а.с. 11-13; т. 1).

01.03.2010 року між КО «ЖБК» та ЖБК «Металіст» укладено договір на поточне утримання будинку за адресою, АДРЕСА_1 , загальною площею 310 кв.м (а.с. 6-10; т. 1).

16.06.2016 року між КО «ЖБК» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №10-Х про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 97-99; т. 1.)

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2018 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 отримала спадщину у вигляді приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 55; т. 1).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40, 56; т. 1).

З виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 з 15.11.2017 року зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець (а.с. 57-58; т. 1).

Згідно з витягом №897 з Реєстру платників єдиного податку суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 59; том 1).

Закриваючи провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 15.11.2017 року по 31.05.2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території за вказаний період виникли між юридичною особою та фізичною особою підприємцем, яка в належному їй нежитловому приміщенні здійснює підприємницьку діяльність. Тому справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки встановлено, що вказані взаємовідносини виникли між сторонами, які є суб`єктами господарювання в період з 15.11.2017 року по 31.05.2019 року.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає нормам закону та обставинам справи.

Статтями 25, 26 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2018 року відповідачка ОСОБА_1 отримала спадщину у вигляді приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона є власником приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

01.03.2010 року між КО «ЖБК» та ЖБК «Металіст» укладено договір на поточне утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 310 кв.м.

З виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 з 15.11.2017 року зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець.

Згідно з витягом №897 з Реєстру платників єдиного податку суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Частиною 1 статті 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК України).

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм закону, змісту правовідносин, та його суб`єктного складу, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правовідносини стосовно стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території виникли між юридичною особою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , яка в належному їй на праві власності нежитловому приміщенні здійснює підприємницьку діяльність. Тому зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема постановлення оскаржуємої ухвали з порушеннями норм процесуального права, невідповідністю нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати Кооперативного об`єднання «ЖБК» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кооперативного об`єднання «ЖБК» залишити без задоволення, ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2021 року про закриття провадження без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 16 лютого 2022 року.

Суддя: