Дата документу 17.02.2022 Справа № 336/3957/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3957/20 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
провадження № 22-ц/807/419/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
17 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості недооблікованої електричної енергії,
У липні 2020 року ПАТ „Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості недооблікованої електричної енергії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.02.2020р. працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» проведена перевірка дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю ПАТ «Запоріжжяобленерго», з порушенням схеми обліку, підключення частини квартири поза засобом обліку; точка самовільного підключення фазного проводу знаходиться на клемі дооблікового реле напруги, нульовий провід підключений на обліковій нульовій колодці. По даному факту порушення Правил на підставі п.8.2.6 було складено акт № 10001814 від 11.02.2020р. Відповідно до пп.7 п.8.4.2, пп.3 п.8.4.8, п.8.4.11 Правил визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил у сумі 37 015,18 грн. і виписано рахунок.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача 37 015,18 грн., витрати пов`язані з технічною перевіркою в сумі 156,49 грн. та судові витрати.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 року в

задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі

Запорізьких міських електричних мереж подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на

порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальненими доводами скарги є те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою місцезнаходження квартири АДРЕСА_2 , не врахувавши того, що вона фактично споживає електричну енергію та оплачує її.

У окремо поданій заяві апелянт просить долучити до справи та оцінити Витяг з Державного реєстру речових прав, у якому одноосібним власником вказаної квартири зазначена відповідач по справі ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України віднесені справи незначної складності та справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд вказував, що у позовній заяві зазначено, що 11.02.2020р. працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» проведена перевірка дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 , та було виявлено порушення пп. 20 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, що є підставою для стягнення з відповідача вартості необлікованої електричної енергії.

Згідно відповіді на запит суду Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради від 11.08.2020р., інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с. 19).

Згідно копії паспорта відповідача (а.с. 35-37), остання зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_3 .

Інформації щодо власників житлового приміщення, а саме, квартири АДРЕСА_2 позивач в процесі розгляду справи не надавав, клопотань про її витребування не подавав.

З наданого позивачем акту про порушення № 10001814 від 11.02.2020 р. (а.с.5) вбачається, що він був складений у присутності ОСОБА_2 .

З наведеного вище суд дійшов висновку, що в процесі розгляду справи позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 або є власником цієї квартири, та, відповідно користується послугами ПАТ «Запоріжжяобленерго», а тому її причетність до порушення ПРРЕЕ, яке виявлено 11.02.2020р. за цієї адресою, не доведено, що є підставою для відмови в позові.

В апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжжяобленерго» зазначає, що суд не повно дослідив зібрані у справі докази, зокрема, не врахував, що особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито саме на відповідача ОСОБА_1 , яка не заперечувала цього факту, а також нею сплачуються послуги за спожиту електроенергію. Тому вважає, що між сторонами наявні договірні відносини з приводу постачання електричної енергії до цього житлового приміщення відповідачу як споживачу цих послуг. Вважає, що відповідальність за порушення ПРРЕЕ, які зафіксовані у вказаній квартирі у акті № 10001814 від 11.02.2020р., має покладатись саме на ОСОБА_1 , яка має сплатити суму донараховананого обсягу та вартості недооблікованої електричної енергії.

Перевіривши вказані доводи скарги, колегія встановила такі обставини у справі.

Вбачається, що суд взагалі не встановлював обставин у цій справі та спірних правовідносин, що склались між сторонами, обмежившись лише тим, що позивач не довів, що ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі, або є її власником, і, відповідно користується послугами позивача, а також, в томі числі, її причетність до порушення ПРРЕЕ, які були виявлені у цій квартирі 11.02.2020р.

Між тим, до таких висновків суд дійшов без повного та ретельного дослідження зібраних у справі матеріалів, у яких містяться відомості про те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг позивача за адресою місцезнаходження квартири АДРЕСА_2 , зокрема, не дослідив змісту акту про порушення, змісту відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву, листів НКРЕКП.

Апеляційним судом на підставі наявних у матеріалах справи документів встановлено, що електропостачання на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється ще з 2012р. згідно з договором про користування електричною енергією від 10.07.2012р. № 538424005, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Запоріжжіобленерго».

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , даних про його переоформлення на інших осіб матеріали справи не містять та про це не зазначає відповідач у своїх заявах по суті справи ( а.с. 8). Зі скріншоту по цьому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що здійснювалась оплата за електроенергією, періодично телефоном передавались покази лічильника.

11.02.2020р. представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» було проведено технічну

перевірку на об`єкті за вказаною адресою, під час якої за участі ОСОБА_2 складено акт про порушення № 10001814, в якому зазначено: порушено підпункт 20 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а саме, здійснення самовільного підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю ПАТ «Запоріжжяобленерго», з порушенням схеми обліку, підключення частини квартири поза засобом обліку; точки самовільного підключення фазного проводу знаходяться на клемі дооблікового реле напруги, нульовий провід підключено на до-обліковій нульовій колодці; контролер під час огляду без застосування спеціальних технічних засобів не мав можливості виявити порушення. Споживачу порушення продемонстровано.

В цьому акті зазначено, що до об`єкту працівників ПАТ «Запоріжжяобленерго» допущено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РВ УМВС 13.09.2001р.), а також зазначено власника - ОСОБА_1 .

Отже, маючи такі відомості, суд безпідставно визнав, що взагалі не мається будь-яких доказів про відношення ОСОБА_1 до вказаної квартири.

Перевіряючи ці обставини з метою дослідження доводів апеляційної скарги та встановлення дійсних правовідносин, які не встановив суд, колегія визнає за можливе дослідити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою станом на 04.11.2021р. одноосібним власником квартири АДРЕСА_2 з 31.05.2012р. є ОСОБА_1 ( а.с. 119).

Таким чином, ОСОБА_1 є власником квартири, на неї відкрито особовий рахунок зі споживання електричної енергії, по якому періодично телефоном надаються покази спожитої електроенергії, сплачуються послуги з постачання електроенергії, а в квартирі під час технічної перевірки 11.02.2020р. перебував її син ОСОБА_2 , який і допустив до житла працівників ПАТ «Запоріжжяобленерго».

У такому разі колегія зазначає, що висновки суду про відмову у позові прийняті без дослідження навіть тих доказів, які були наявні в матеріалах справи на час ухвалення рішення.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утри-мувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, вста-новлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, за змістом вказаної норми співвласник (у такому разі й одноосібний власник) не тільки зобов`язаний брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна, але й, серед іншого, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Колегія зазначає, що коло таких зобов`язань, що пов`язані зі спільним майном, не є законодавчо визначеним, але, на думку колегії, до них належать й зобов`язання з оплати комунальних послуг, які надані до об`єкту спільної (одноосібної) власності та мають бути сплачені співвласниками (власником), а також відповідальність перед постачальником у разі порушення власником приміщення вимог законодавства, яким врегульовано відносини з тим чи іншим постачальником ( у даному випадку з оператором систем розподілу).

У цьому сенсі такими зобов`язаннями наразі у цій справі є оплата вартості недооблікованої електричної енергії, яка нарахована відповідно до складеного акту про порушення.

Твердження відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, що між нею та позивачем не мається договору, не впливають на те, що вона має відповідати як власник житла за вчинення порушення щодо безоблікового споживання електричної енергії у належній їй квартири.

Колегія наголошує, що відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на постачальній організації або на операторі систем розподілу, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь останнього вартості послуг, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Відсутність укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Зазначені постулати викладені як правові позиції в постановах Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 904/2238/17, від 16.10.2018р. у справі № 904/7377/17, від 24.10.2019р. у справі № 164/1965/16-ц.

Зважаючи на вказані встановлені обставини, колегія вважає, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у цій справі, незалежно від того, що зареєстрована у іншій адресі місця проживання, а тому наразі у суду мались всі підстави для дослідження обставин складання акту про порушення, його відповідності вимогам законодавства, наявності і доведеності вказаного в ньому порушення, дій працівників відповідно до приписів ПРРЕЕ, на порушенні яких наголошується у відзиві на позов.

Встановлюючи обставини по суті позовних вимог, колегія зазначає, що працівників позивача до належної відповідачу квартири допустив її син, який був присутній при здійсненні технічної перевірки та при складанні акту про порушення, а також надав для перевірки та фіксації в акті свій паспорт.

Відповідно до положень пунктів 8.2.5 та 8.2.6 глави 8.2 розділу УІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора систем, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень ПРРЕЕ, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора систем на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення.

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора систем на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора систем та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представника оператора

системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про

порушення підтверджується відеозйомкою.

З акту про порушення № 10001814 від 11.02.2020р. вбачається, що він підписаний дво-

ма представниками оператора системи розподілу та гр. ОСОБА_3 , та містить позначку про відмову ОСОБА_2 підписати цей акт. Оскільки ОСОБА_2 відмовився від підпису, то 13.02.2020р. ПАТ «Запоріжжяобленерго» було надіслано споживачу рекомендованим листом примірник Акут з додатками до нього.

Таким чином, акт складено відповідно до вимог пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу УІІІ ПРРЕЕ.

Ці обставини, зокрема, встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за зверненням відповідача ОСОБА_1 , що спростовує її ствердження про невідповідність складеного акту про по-

рушення вимогам ПРРЕЕ.

Також до акту про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається у цьому акті.

Але ОСОБА_2 , який допустив представників позивача у житлове приміщення для здійснення технічної перевірки, будь-яких заперечень у акті щодо виявленого порушення не вказував.

Пунктом 8.2.6. ПРРЕЕ визначено, що на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора систем під час засідання комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг не облікової електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення засідання комісії оформлюється протоколом.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатись не менше ніж з трьох уповноважених представників системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.

У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акту про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи.

З матеріалів справи вбачається, що в акті про порушення № 10001814 від 11.02.2020р. були визначені місце, час та дату проведення засідання комісії: 19.03.2020р.о 10.00 год. за адресою: вул.. Волгоградська, 25, каб. 103 ( а.с. 5-зворот).

Встановлено, що другі примірники акту про порушення № 10001814 від 11.02.2020р., додатку № 1 та акта технічної перевірки направлено споживачу рекомендованим листом 13.02.2020 на адресу, визначену в даних щодо споживача.

Направлення рекомендованого листа з таким вмістом вкладення підтверджується реєстром рекомендованих листів від 13.02.2020р., де під № 3 зазначено адресата ОСОБА_1 , а на реєстрі мається відбиток штемпеля Укрпошти від 13.02.2020р. про здачу рекомендованих відправлень на пошту, а також квитанція від 13.02.2020р. про оплату цих рекомендованих листів, що наявні у реєстрі ( а.с. 56).

Таким чином, позивачем було дотримано приписи абз. 5, 6 пункту 8.2.6 ПРРЕЕ щодо порядку повідомлення споживача про засідання комісії.

Те, що відповідач фактично зареєстрована та проживає за іншою адресою, не створює

порушення порядку її повідомлення позивачем, у якого не малось відомостей про іншу адресу відповідача, яку саме остання мала сповістити оператору систем розподілу.

На засіданні комісії з розгляду актів про порушення, оформленому протоколом № 35 від 19.03.2020р., споживач була відсутня. Комісія прийняла рішення про правомірність складеного акту про порушення № 10001814 від 11.02.2020р., у зв`язку із чим слід виконати розрахунок не облікованої електроенергії по акту згідно з ПРРЕЕ ( п. 8.2.6, пп. 7 п. 8.4.2, пп. 3 п. 8.4.8, п. 8.4.13 ) за період з 11.02.2019р. по 11.02.2020р. за кількістю необлікованої електроенергії 14 454 кВт/год на суму 37 015,18 грн. ( а.с. 4).

Відповідно до реєстру рекомендованих листів ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж від 20.03.2020р. на адресу АДРЕСА_1 адресату ОСОБА_1 були направлені: протокол, розрахунок та квитанція про сплату визначеної суми недооблікованої електричної енергії ( а.с. 57).

Відтак, позивачем повністю виконані всі вимоги ПРРЕЕ при складанні акту про порушення, повідомленні споживача про засідання комісії та про її рішення.

Що стосується самої суті порушення, яке, за відзивом відповідача, не могло бути встановлено лише за допомогою штангенциркуля, то колегія зазначає таке.

У разі виявлення у споживача порушення ПРРЕЕ, яке представники оператора системи не мали можливості виявити під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку, в акті про порушення зазначаються причини відсутності цієї можливості та спосіб виявлення.

Положеннями пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ визначено, що контрольний огляд засобу комерційного обліку це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу комерційного обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, індикторів зняття показів засобів комерційного обліку ( у разі виконання функцій постачальника послуг комерційного обліку), а також з метою виявлення самовільних підключень без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів.

Слід зазначити, що акт не містить інформації, що для виявлення вказаного в ньому порушення представники оператора систем розподілу здійснювали частковий демонтаж будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів.

При цьому, в акті вказано, що порушення виявлено за допомогою спеціальних технічних засобів, проте не зазначено інформації про ці спеціальні технічні засоби та спосіб їх застосування, а тому, оскільки Акт не містить інформації, яка б підтверджувала факт відсутності можливості у представників оператора систем розподілу виявити порушення, зазначене в акті, під час проведення контрольного огляду засобу обліку, то період, за який має здійснюватись розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії на підставі акта, має визначатись відповідно до вимог підпункту 2 пункту 8.4.8 глави 8.4 розділу УІІІ ПРРЕЕ, саме: з дня останнього контрольного огляду засобу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

З матеріалів справи не вбачається, що контрольний огляд лічильника проводився в межах шестимісячного строку до дня виявлення порушення 11.02.2020р., тому нарахувати обсяг та вартість недооблікованої електричної енергії належить за шість календарних місяців, що передують виявленню порушення, тобто з 11.08.2019р. по 11.02.2020р.

Про таке зазначається у висновку НКРЕКП за наслідками розгляду заяв ОСОБА_1 , але позивач жодним чином не висвітлював ці обставини та зміст цього висновку не спростував.

Відтак, колегія визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, а також частково обґрунтованою позовну заяву позивача, тому вони підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково, колегія визнає, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у спірних правовідносинах, всі перевірки, процедури та оформлення документів позивачем вчинені з дотримання вимог ПРРЕЕ, акт про порушення слід врахувати як належний доказ та підставу для нарахування не облікованого обсягу та вартості електричної енергії.

Але слід змінити розрахунок визначення обсягу та вартості недорахованої електричної енергії, змінивши період нарахування та визначивши його з 11.08.2019р. по 11.02.2020р. В такому разі з розрахунку слід виключити період з 11.02.2019р. по 11.08.2019р., у якому було нараховано недооблікованої електричної енергії на суму 19 152,67 грн. Тому до стягнення визначається сума: 37015,18 19 152,67 = 17 862,51 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення вартості позачергової технічної перевірки однофазного лічильника у сумі 156,49 грн., які колегія визнає також обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 16 п. 5.1.1 ПРРЕЕ, ОСР може за власний рахунок ініціювати заміну та повірку засобів комерційного обліку споживача та/або здійснювати улаштування вузла обліку електричної енергії у порядку, визначеному Кодексом комерційного обліку.

Проте, колегія зазначає, що розподіл за даними витратами не завжди покладається на

ОСР, а розподіляється взалежності від обставин, при яких такі витрати були необхідними.

Так, періодична повірка лічильників побутових споживачів здійснюється за рахунок оператора систем розподілу. Однак у разі пошкодження, втрати або неправильної роботи лічильника з вини споживача, він відшкодовує вартість повірки, ремонту, заміну або встановлення нового лічильника, що будуть вважатись в такому разі збитками ОСР.

Скасовуючи ухвалене у справі рішення та частково задовольняючи позовні вимог, апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у справі, які належать до стягнення на користь позивача з відповідача у сумі, пропорційній до задоволених вимог.

Так, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2102 грн. ( а.с. 1), за подання апеляційної скарги 3153 грн. (а.с. 128), а всього 5 255 грн. за позовні вимоги майнового характеру на суму 37171,67 грн., які задовольняються апеляційним судом на суму 17 862,51 + 156,49 грн. = 18 019 грн. Тому сума судового збору, яка належить до компенсації позивачеві за рахунок відповідача становитиме: 18019 х 5 255 : 37171,67 =

2 547,37 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 року у цій справі скасувати.

Позов ПАТ «Запоріжжяобленрго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (на поточний рахунок НОМЕР_3 , МФО 313582, , відкритий в ПАТ «Метабанк», код оплати 7) суму боргу з необлікованої електричної енергії, нарахованої на підставі Акту про порушення № 10001814 від 11.02.2020р., у розмірі 17862 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривень 51 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (на поточний рахунок НОМЕР_4 , МФО 313582, , відкритий в ПАТ «Метабанк») витрати з позачергової технічної перевірки однофазного лічильника у розмірі 156 (сто п`ятдесят шість) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (на поточний рахунок НОМЕР_3 , МФО 313582, , відкритий в ПАТ «Метабанк», код оплати 20) суму судового збору у розмірі 2 547 (дві тисячі п`ятсот сорок сім) гривень 37 копійок.

Стягувач: ПАТ «Запоріжжяобланерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, , адреса: вул.. Волгоградська, 25 в м. Запоріжжі, 69035.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 17 лютого 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.