ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Суми

Справа №587/1585/21

Номер провадження 22-ц/816/158/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Степанівської селищної ради, Служба у справах дітей Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2021 року в складі судді Черних О.М., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Степанівської селищної ради, Служба у справах дітей Сумської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення порядку участі у вихованні дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час сім`я позивача та відповідача розпалась, подружні відносини припинені. Крім того, позивач зазначає, що з часу коли вони з відповідачем почали проживати окремо, травень 2021 року, їхня донька проживає з матір`ю і на даний час існує спір щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити дане питання. Позивач звернувся до органу опіки та піклування Степанівської селищної ради із заявою про встановлення графіку побачень з донькою, однак на засідання комісії відповідач не з`явилась.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати шлюб з ОСОБА_2 та встановити час спілкування з донькою ОСОБА_3 .

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 листопада 2015 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 901.

Встановлено ОСОБА_1 час для спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: у формі систематичних побачень щотижня сумарно протягом чотирьох діб з урахуванням графіку несення служби батька, зокрема протягом його вихідних днів, за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , з правом відвідування громадських місць. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині встановлення часу спілкування позивача з дитиною та направити справу на новий розгляд.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що прийняте відповідачем рішення про розірвання шлюбних відносин з позивачем також пов`язане саме з вкрай негативним відношенням позивача до своєї малолітньої дитини. Зазначає, що коли вони разом знаходились у сімейних відносинах та коли відповідач знаходилася на роботі, нерідко мали місце факти психічного та фізичного впливу щодо дитини з боку батька. Так, дитина годинами могла стояти в кутку, де нерідко засинала, лежачи на підлозі. Позивач, незважаючи на категоричну заборону відповідача давав малолітній дитині спиртні напої (пиво), після чого таке відео надсилав на мобільний телефон відповідача, коли вона знаходилась на роботі та хизувався цим, говорячи відповідачу, що він як хоче так і буде виховувати свою доньку, адже він є голова родини. Нерідко залишаючись з батьком, дитина було голодною.

Рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України у зазначеній частині в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому ОСОБА_1 14 січня 2022 року, останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

24 січня 2022 року від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначається, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обґрунтованості висновку Служби у справах дітей та чи визначений спосіб участі у спілкуванні не вплине негативно на поведінку, психоемоційний стан дитини та розвиток її як особистості, не завдасть будь-якого психічного дискомфорту для малолітньої дитини. Зазначає, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині визначеного способу участі у спілкуванні з дитиною, в суді першої інстанції відповідач неодноразово звертала увагу суду, що під час спільного проживання з позивачем, останній вчиняє сварки та здійснює психологічний тиск відносно неї на очах малолітньої дитини, а тому вона була змушена звертатися до поліції та безпосередньо до його керівництва. При цьому, всі повсякденні потреби доньки, в тому числі, що стосується відвідування дитячого садочку, вирішується матір`ю дитини, що підтверджується довідкою від 17 січня 2022 року.

Посилаючись на вищевикладені обставини, просила змінити рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку участі у вихованні дитини та викласти резолютивну частину рішення в такій редакції: «Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом систематичних побачень з дитиною два дні щотижня з 17:00 до 19:00 з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають значення, в місцях, визначених за попередньої домовленості з матір`ю дитини ОСОБА_2 , всі побачення проводити у присутності матері дитини».

07 лютого 2022 року Службою у справах дітей Степанівської селищної ради поданою заяву, в якій остання просить справу розглядати без участі Служби у справах дітей Степанівської селищної ради та вирішити справу на розсуд суду.

09 лютого 2022 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради просить справу розглядати без участі представника Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради та зазначають, що висновок, який наданий місцевому суду, підтримують в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 07 листопада 2015 року, який зареєстровано Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

08 липня 2021 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Степанівської селищної ради з заявою про встановлення графіку побачень з донькою ОСОБА_3 ( а.с. 8).

Відповідно до витягу з протоколу № 11 засідання органу опіки та піклування Степанівської селищної ради від 29 липня 2021 року, в зв`язку з неявкою на засідання сесії відповідача, матері дитини, комісія не змогла встановити графік побачень батька з дитиною та рекомендувала ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї (а.с. 9).

На даний час відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 26). Донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, позивач, як батько дитини виявляє бажання в спілкуванні з донькою, в свою чергу донька також спілкується і бажає бачитися з батьком. ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , де Службою було проведено обстеження, умови проживання відповідають стандартам. Отже, Служба у справах дітей за результатами спілкування зі сторонами справи та дитиною зробила висновок, що з метою забезпечення права батька на участь у вихованні доньки, враховуючи вік та інтереси дитини, вважають за можливе визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , 2016 року народження, який зазначений в позовній заяві. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлюючи порядок його участі у вихованні дитини, суд першої інстанції, взявши за основу висновок Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, яка вважала за можливе визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зазначений у поданій позивачем позовній заяві і суд першої інстанції, вважаючи, що такий висновок узгоджено з участю сторін та не порушує прав дитини, визнав, що наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 СК України).

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Окрім наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, який було покладено судом першої інстанції в основу оскаржуваного судового рішення.

09 лютого 2022 року до Сумського апеляційного суду відповідачем ОСОБА_2 надано висновок психолога за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 .

У висновку зазначено, що під час знайомства і зустрічі з психологом ОСОБА_4 виявила себе як комунікабельна дитина, легко йшла на контакт та відповідала на усі поставленні запитання. Проте, з самого початку було помітно, що вона поводиться скуто, напружено та видає реакцію сорому, коли батько намагається контактувати з нею. ОСОБА_4 не розмовляла із ним та не пішла до нього на руки, натомість обрала сидіти на руках у матері. Коли почалася безпосередня робота із психологом, побажала залишитися із ним наодинці без присутності батьків.

Психодіагностична процедура дозволила виявити, що ОСОБА_5 психоемоційно здорова, інтелектуально розвинена, її пізнавальні процеси та комунікативні навички відповідають віковій нормі. Вона із легкістю відповідає на запитання і погоджується розповідати про обставини сімейного життя.

За результатами роботи та бесіди із ОСОБА_5 кандидат психологічних наук, психолог психотерапевт ОСОБА_6 зробила висновок про те, що певний час дитина перебуває у стані психоемоційної напруги, зумовленої умовами середовища, в якому перебуває. Впливи, яких вона зазнає, являють собою загрозу для психоемоційного здоров`я та благополуччя дитячої психіки. Дівчина навчилася себе захищати або зустрічною агресією (вона визнає, що може казати грубі слова), або реакціями уникнення (уникання контакту і зустрічей з батьком). Карина транслює та висловлює потребу бути захищеною матір`ю замість захищати її. До того ж дівчина висловлює образу у бік дідуся, який, за її сприйняттям, вигнав їх із матір`ю з дому.

Підсумовуючи вищевикладене, психологом зроблено висновок про те, що даних, які б підтверджували налаштованість дитини матір`ю проти батька не виявлено. Факт перешкоджання зустрічам із батьком також не доведено.

Видно, що дитина намагається впоратися із обставинами, в яких опинилася за допомогою власних механізмів психологічного захисту: агресії, уникнення та супротиву.

Очевидно, що ситуації, які пережила і переживає ОСОБА_4 залишають свій відбиток на її емоційній сфері. Поки що дівчина намагається приховувати і не виявляти ті емоції та почуття, що переживає насправді. Батьки попереджені про можливі психоемоційні наслідки для ОСОБА_4 досвіду, що відбувся. Їм дані рекомендації щодо поводження з дитиною, у разі, якщо вона почне реагувати на події, що сталися.

Батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендовано знайти спосіб налагодження діалогу і встановлення домовленостей щодо умов і часу проведення з батьками.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів, врахувавши висновок психолога за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 , інтереси дитини, вік дитини, конкретні обставини справи, приходить до висновку про необхідність змінити визначений судом спосіб участі батька у вихованні дитини, тому рішення суду на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, шляхом викладення резолютивної частини судового рішення в наступній редакції:

«Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом систематичних побачень з дитиною два дні щотижня у вихідні дні батька дитини з 17:00 до 19:00 з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають значення за попередньої домовленості з матір`ю дитини ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає компенсації 3162 грн фактично понесених судових витрат, з яких: 1800 грн вартість послуг психолога та 1362 грн сума судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2021 року в оскаржуваній частині змінити.

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом систематичних побачень з дитиною два дні щотижня у вихідні дні батька дитини з 17:00 до 19:00 з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають значення за попередньої домовленості з матір`ю дитини ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі в розмірі 3162 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14 лютого 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

Т. А. Левченко