Єдиний унікальний номер 220/932/21 Номер провадження 22-ц/804/89/22
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2022 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркова В.М., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря Вороніної М.М.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 вересня 2021 року у складі суду Якішиної О.М., повний текст складено 03 вересня 2021 року, на додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року у складі суду Якішиної О.М., у цивільній справі про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2021 року ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 31.05.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/03/0069/72736. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25250грн. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, відповідач не здійснив у повному обсязі обумовлених договором своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2013 року з відповідача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0069-72736 від 31.05.2005 року в сумі 7033,98грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 08 лютого 2018 року замінено стягувача ПАТ Райффайзен Банк Аваль на правонаступника ТОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія щодо примусового виконання судового рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2013 року у справі № 220/613/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/03/0069/72736 від 31.05.2005 року.

З моменту винесення рішення і до 03.07.2019 року боржником борг не сплачено. На підставі ст. 625 ЦК України правонаступник просив стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 24.08.2013 по 03.07.2019 в сумі 1213грн, а також інфляційні втрати в сумі 10936,39грн, а всього - 12149,39грн та відшкодувати витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 вересня 2021 року позовні вимоги ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 206,74грн та втрати від інфляції в сумі 574,26грн, а всього 781грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія витрати по оплаті судового збору в розмірі 145,92грн.

Додатковим рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року стягнуто з ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія накористь Свістунова В.О. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2339,25грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції та виходив з того, що під час розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про те, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, у результаті чого утворилась заборгованість. Одночасно судом наголошено, що частина позовних вимог за період з 24.08.2013 по 04.06.2018 у зв`язку з пропуском строку позовної давності задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з того, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу є підтвердженими, а представником позивача не доведено неспівмірності цих витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням, позивач - ТОВ ФК Довіра та гарантія подав апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив: рішення суду від 02 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 24.08.2013 по 04.06.2018 скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог, а додаткове рішення від 20 вересня 2021 року скасувати.

Апеляційна скарга на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 вересня 2021 року вмотивована тим, що відповідачем надано заяву про застосування строків позовної давності лише на третє судове засідання (02.09.2021). До того ж, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження повинен починатися з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Позивача було позбавлено права ознайомитись з заявою про застосування строків позовної давності та подати заперечення проти заяви відповідача. Також відповідачем порушено процесуальні строки подання такої заяви, відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України, причини пропуску строку відповідачем не зазначено.

Апеляційна скарга на додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року вмотивована тим, що відповідачем вимоги про відщкодування витрат на правничу допомогу заявлено без відповідних доказів лише на третьому засіданні (02.09.2021). Докази про понесені витратим подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву суду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо), згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідачем порушено процесуальні строки для звернення з відповідною вимогою.

Також, зазначив апелянт, у відповідності з п. 8 ч. 5 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного провадження судові дебати не проводяться. Тому, заяви відповідача могли бути подані тільки до відкриття першого судового засідання або до спливу тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться, а не під час третього судового засідання, як зробив відповідач.

Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється договором про надання правової допомоги за домовленістю сторін. Відповідачем, протягом встановленого строку для подання доказів, не надано договір про надання правової допомоги № 54 від 08.09.2020.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник позивача - Даніліна С.С. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи, викладені в апеляційних скаргах, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти вимог, викладених в апеляційних скаргах, просила відмовити у їх задоволенні.

В судове засідання не зявився відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

31 травня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/03/0069/72736, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25250грн.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2013 року по справі № 220/613/13-ц з відповідача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0069-72736 від 31.05.2005 року в сумі 7033,98грн, а також витрати по сплаті судового збору (а.с. 5).

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 08 лютого 2018 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія щодо примусового виконання судового рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2013 року у справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (а.с. 6).

Відповідачем було здійснено погашення кредитної заборгованості: 03.12.2018 в розмірі 1000грн; 14.05.2019 в розмірі 550,01грн; 20.06.2019 в розмірі 2800,01грн; 25.06.2019 в розмірі 450,01грн та 03.07.2019 в розмірі 2500,01грн на загальну суму 7300,004грн.

25.08.2020 року на адресу відповідача позивачем була направлена вимога про погашення заборгованості, яка виникла станом на 25.08.2020 в розмірі 10988,99грн (а.с. 12, 13).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України).

Отже, позовна давність сприяє стабілізації відносин, усуненню невизначеності між учасниками та стимулює активність учасників цивільного обігу у реалізації ними права на захист.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зміст статті 261 ЦК України, якою регулюється початок перебігу позовної давності, вказує на те, що правильність обчислення строку позовної давності пов`язується як із суб`єктивним критерієм, тобто коли про порушене право довідалася або могла довідатися особа (позивач), так і з об`єктивним - можливістю особи (позивача) знати про ці обставини.

Презумпція обізнаності особи про порушення її прав може бути спростована відповідними доказами.

При вирішенні питання про звернення до суду із заявою про застосування строків позовної давності варто мати на увазі, що положення про позовну давність є диспозитивними, а не імперативними в застосуванні, тобто підлягають заявленню письмово в суді першої інстанції до постановлення рішення, а суд за власною ініціативою застосовувати позовну давність права не має. Сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову, при цьому, суд має встановити факт порушення права та інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду остаточно визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано (постанова від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц).

Про застосування строку позовної давності як про підставу для відмови у позові можна заявляти усно в порядку, передбаченому ст. 267 ЦК України.

Відповідачу достатньо усно заявити про сплив позовної давності, і суд вже повинен розглянути таку заяву, і якщо це відповідає дійсності відмовити у задоволенні позову. Отже, заява про сплив строку позовної давності може бути подана суду до винесення ним рішення у справі трьома способами: усно під аудіозапис, письмово - окремим клопотанням та традиційним способом теж письмово у відзиві чи запереченнях (Рішення Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16).

За змістом загальних норм права, заява про застосування строків позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (Глава 10 ЦПК України). Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Згідно матеріалів цивільної справи, 23.06.2021 року ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області відкрито провадження за позовом ТОВ ФК Довіра та гарантія до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Судове засідання призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.07.2021 року на 11-00год. (а.с. 28).

15.07.2021 року судове засідання по справі відкладено на 17.08.2021 року на 10-00год. за клопотанням представника відповідача (надання часу для підготування відзиву, через неотримання завчасно копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви; зайнятість представника відповідача у судовому засіданні по іншій справі) (а.с. 41-43).

17.08.2021 року судове засідання відкладено на 02.08.2021 року на 13-00год. за клопотанням представникам відповідача, через перебування на стаціонарному лікуванні із хворою дитино (а.с. 74-76, 77, 78).

02.09.2021 року представником відповідача Кузнецовою О.П. подано заяву про застосування строків позовної давності та розгляд справи у її відсутність (а.с. 82, 83).

Отже, оскільки судові засідання відкладались, то розгляд справи по суті розпочався 02.09.2021 року. Тобто було проведено перше судове засідання, яке відкладалось за клопотаннями представника відповідача.

Як вбачається зі змісту заяви представника ОСОБА_2 від 02.09.2021 року, стороною відповідача надані письмові пояснення по суті спору та заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

За змістом журналу судового засідання Великоновосілківського районного суду Донецької області, саме 02.09.2021 року було відкрито перше судове засідання по справі: оголошено про початок судового розгляду, заслухані пояснення представника позивача, досліджено додані до позовної заяви докази.

Відтак, зауваження апелянта щодо процесуальної можливості сторони відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 279 ЦПК України, подати клопотання про застосування строку позовної давності тільки до відкриття першого судового засідання (призначеного в ухвалі про відкриття провадження на 15.07.2021 року) або до спливу тридцяти днів з дня відкриття провадження, не є слушними.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За змістом ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно матеріалів справи, 13.07.2021 року представником відповідача Кузнецовою О.П. до суду першої інстанції, разом із заявою про видачу копії позову з додатками для ОСОБА_1 , було надано: ордер ДН № 21988 від 10.09.2020; договір про надання правової допомоги № 54 від 08.09.2020; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4525 (а.с. 36-39).

В заяві про застосування строків позовної давності від 02.09.2021 року, до початку судового засідання, представником відповідача повідомлено суд про намір відповідача подати суду докази понесених ним витрат на правничу допомогу, після їх сплати, у порядку та строку визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та зазначено наміри про прохання до суду стягнути їх розмір з позивача (а.с. 83).

02 вересня 2021 року Великоновосілківським районним судом Донецької області ухвалено рішення по справі.

06 вересня 2021 року до суду першої інстанції представником ОСОБА_2 подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, стягнення з ТОВ ФК Довіра та гарантія на користь ОСОБА_1 понесених ним та документально підтверджених витрат по сплаті правничої допомоги у розмірі 2500грн (а.с. 94, 95).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження понесених витрат, ОСОБА_1 надав договір про надання правової допомоги № 54 від 08.09.2020 року, відповідно до умов якого адвокат Кузнецова О.П. надає ОСОБА_3 юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів клієнта в судах України. Клієнт делегує адвокату права: представляти інтереси клієнта та приймати участь у судових засіданнях, розробляти правову позицію у справі, скласти та підписати позовну заяву, інші заяви по суті справи, подавати докази та інше. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар) в розмірі 500грн за кожну годину роботи адвоката відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Акт-прийому передачі виконаних робіт № 1 від 06.09.2021 містить розрахунок гонорару по договору про надання правової допомоги № 54 від 08.09.2020 між адвокатом Кузнецовою О.П. та клієнтом ОСОБА_1 , підписаний сторонами. Відповідно до акту: 1. надання юридичної консультації щодо обґрунтованості та перспективності позовної заяви ТОВ ФК Довіра та гарантія про стягнення заборгованості (1 година) - 500грн; ознайомлення з позовною заявою ( година) - 500грн; аналіз аналогічних справ зі стягнення коштів за ч. 2 ст. 625 ЦК України в судовій практиці (2 години) - 1000грн; складання заяви про застосування строків позовної давності (1 година) - 500грн. Надано квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 2500грн (а.с. 95).

З огляду на викладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а також з урахуванням ціни позову, пропорційності задоволених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2339,25грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, а зводяться до необхідності переоцінки доказів.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, - залишенню без змін.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2022 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02 вересня 2021 року і Додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М.Барков

С.А.Зайцева