Дата документу 16.02.2022 Справа № 545/2206/21
Справа №545/2206/2021
Провадження №2/554/141/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі суду :

судді Блажко І.О.

при секретарі - Галич-Брюховецької О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

29 липня 2021 року з Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю до Октябрського районного суду міста Полтава надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В якому прохали : стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором №CL-116161 від 07.06.2018 у розмірі 116 096,26 грн. станом на 17.06.2021. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» судовий збір у розмірі 2 270 грн. (а.с.3, 4).

03 серпня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі №№545/2206/2021, 2/554/2749/2021. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до судового розгляду по суті на 11.00 годин 16 вересня 2021 року (а.с.38).

06 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву. В якому зазначив, що як вбачається з заявлених позовних вимог, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №CL-116161 від 07.06.2018 у розмірі 1169 096,26 грн., яка складається з 73 746,06 грн., яка зазначена у додатку до договору про відступлення прав вимоги станом на 20.06.2019, 3 % річних у розмірі 4 412,64 грн. за період з 20.06.2019 по 17.06.2021, інфляційні збитки у розмірі 8 923,27 грн., а також 29 014,35 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди. Однак, ознайомившись з позовною заявою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та з вказаними позовними вимогами, відповідач заперечує щодо задоволення вказаного позову, оскільки вважає позовні вимоги абсолютно безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне: в якості підтвердження розміру заборгованості у розмірі 73 746,06 грн., позивач надає до суду лише додаток №1 до договору факторингу №06/19-2 із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019, в якому начебто зазначено, що станом на 19.06.2019 у відповідача наявна заборгованість у вказаному розмірі і яка складається з 58 397,71 грн. за тілом кредиту та 15 348,35 грн. відсотків. Однак, вказаний документ не може братися до уваги судом, оскільки це лише додаток до договору факторингу, який не є первинним документом, який би підтверджував взагалі наявність вказаної заборгованості та її фактичний розмір. Вказаний документ не містить будь-яких відомостей про факт видачі кредиту, нарахування відсотків, погашення тіла кредиту та відсотків з відповідними датами та призначеннями платежів, що не дає змоги встановити взагалі не тільки скільки взагалі погашено відповідачем, але й правомірність нарахування вказаної суми заборгованості та її наявність. Відповідно до положень ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Позивачем не надано до суду первинних документів, які б підтверджували розмір заборгованості, не надано взагалі не те щоб обґрунтованого розрахунку заборгованості, а розрахунку взагалі не надано. Не надано виписок по особовим рахункам позичальника, тому розмір заборгованості та сам факт видачі кредиту є недоведеним. Щодо нарахування 29 014,35 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, слід зазначити, що вказана пеня нарахована незаконно з огляду на наступне: пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. В свою чергу, кредитним договором передбачено, що заборгованість за кредитом має бути погашена в повному обсязі до 06.06.2023. Тобто вся сума заборгованості у розмірі 58 397,71 грн. не може бути простроченою і її більша частина є поточною, тобто такою, строк сплати якої ще не настав. Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам позичальника, що не дає змоги встановити розмір простроченої заборгованості та розмір поточної заборгованості, тому позивач абсолютно не аргументовано та безпідставно нарахує пеню, передбачену п. 7.1 кредитного договору на суму 73 746,06 грн., яка включає в себе ще й відсотки і відповідно сума пені в розмірі 29 014,35 грн. є безпідставною. При цьому, як зазначалося вище в п. 7.1 кредитного договору пеня визначена цим пунктом не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Якщо б навіть взяти всю суму 73 746,06 грн., яку не можна брати за основу для розрахунку вказаної пені, так як вона не є простроченою в повному обсязі, то навіть з цієї суми розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язань не може перевищувати 11 061,90 грн., що як раз і є 15 %. Безпідставним є також нарахування 3% річних та інфляційних збитків щодо розміру заборгованості, який не доведений та непідтверджений абсолютно жодним належним та допустимим доказом. І при цьому, є також незаконним нарахування 3% річних та інфляційних збитків виходячи з суми 73 746,06 грн. з тих же самих підстав, що вказана сума не вся є простроченою і більша її частина є поточною. Тобто позивач керується ст. 625 ЦК України, яка регулює саме наслідки прострочення виконання зобов`язань і відповідальність, яка передбачена цією статтею у вигляді 3 % річних та інфляційних збитків не може бути вираховуватися ще й з поточної заборгованості. В даних правовідносинах, кредитний договір було укладено 07.06.2018, тоді як ЗУ «Про споживче кредитування» набрав чинності 10.06.2017, тому застосуванню підлягають норми саме ЗУ «Про споживче кредитування». Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що відповідач є споживачем банківських послуг, вказаний кредитний договір є споживчим і на вказані правовідносини розповсюджується законодавство про захист прав споживачів, а позивачем порушено порядок дострокового повернення кредиту, не дивлячись на обов`язок позивача провести досудовий порядок врегулювання даного питання, який в даному випадку проведений не був (матеріали справи не містять доказів надсилання банком вимог відповідачу), заявлені позовні вимоги в більшій частині є передчасними і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вказана сума не є простроченою і строк її сплати, на момент пред`явлення банком позову не настав. Конкретно в якій частині позовні вимоги позивач є передчасними встановити немає можливості, так як позивач не надає будь-яких доказів, розрахунків чи виписок, які б вказували на її розмір та складову тіла кредиту з розбивкою на поточну заборгованість та прострочену. Як стверджує позивач, він набув право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №06/19-2 від 20.06.2019, який був укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Кредобанк». В свою чергу, відповідно до п. 4.1 договору факторингу, суми, в яких фактор зобов`язаний здійснити оплату (надати фінансування) клієнту за (під) відступлення прав вимоги на умовах цього договору щодо кожної із заборгованостей визначені в додатку №1 до цього договору. Тобто, щоб отримати право вимоги за вказаним кредитним договором позивач, як фактор, мав би сплатити клієнту ПАТ «Кредобанк» суму у розмірі 73 746,06 грн. доказів чого матеріали справи звісно ж не містять, що дає підстави стверджувати, а чи відступлені права вимоги за вказаним кредитним договором взагалі. Розділом 5 договору факторингу передбачений порядку передачі документації від клієнта до фактора. Однак, як вбачається з позову, позивач, як фактор майже не надає жодного доказу наявності заборгованості, що дає підстави стверджувати, а чи передана йому документація взагалі, що знову ж таки дає підстави для сумнівів щодо дійсного відступлення прав вимог та їх наявності у позивача. В свою чергу, у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відсутня ліцензія на здійснення факторингових послуг. А тому вказана фінансова компанія не була вправі укладати договір факторингу, предметом якого є саме право вимоги за кредитним договором. 09.06.2020 розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» №1255, анульовано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання послуг з факторингу, видану згідно з розпорядження Нацкомфінпослуг від 11.05.2017 №1592; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, видану згідно з розпорядженням Нацкомфінпослуг від 06.06.2017 №2300. Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не є фінансовою установою та не має права здійснювати факторингові операції і відповідно вимагати від відповідача погашення заборгованості. Відповідно до інформації, яка вбачається з офіційного сайту «Комплексна інформаційна система Національного банку України» - https://kis.bank.gov.ua/, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» також виключена з реєстру фінансових установ та їй анульовано ліцензії, зокрема щодо надання послуг з факторингу. У зв`язку з чим прохає, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Грантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі (а.с.45-49).

16 вересня 2021 року ухвалою суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 за ордером адвоката Мирка Р.О. про витребування доказів задоволено. Витребувано у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» документи, а саме: копії первинних документів, які підтверджують отримання позичальником кредитних коштів відповідно до кредитного договору № CL-116161 від 07.06.2018; копії первинних документів, які обліковують операції з погашення кредиту, відсотків та штрафів, а також їх нарахування за кредитним договором № CL-116161 від 07.06.2018; виписки за особовими рахунками позичальника, відкритих на ім`я ОСОБА_1 на яких обліковується заборгованість за кредитним договором № CL-116161 від 07.06.2018, з відображенням всіх операцій за рахунками; копії письмових вимог про дострокове повернення кредиту або інші докази досудового врегулювання спору, з доказами належного повідомлення ОСОБА_1 в разі їх наявності; копії письмових повідомлень про відступлення права грошової вимоги Факторові з доказами направлення та отримання ОСОБА_1 в разі їх наявності; копії доказів оплати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ПАТ «Кредобанк» суми, за набуття права вимоги за кредитним договором № CL-116161 від 07.06.2018; копії акту приймання-передачі документації, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» було передано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» документацію по кредитному договору № CL-116161 від 07.06.2018; оригінал чи належним чином завірену копію кредитного договору № CL-116161 від 07.06.2018; оригінал чи належним чином завірену копію додатку №1 до кредитного договору № CL-116161 від 07.06.2018 «Графік платежів»; оригінал чи належним чином завірену копію анкети-заяви № CL-116161 від 06.06.2018 фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Призначено судове засідання на 16.00 годин на 02 листопада 2021 року (а.с.68-70).

28 грудня 2021 року ухвалою суду перейдено від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження у цивільній справі №545/2206/2021. Клопотання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про витребування доказів задоволено. Витребувано у ПАТ«Кредобанк» : копії первинних документів, які підтверджують отримання позичальником кредитних коштів відповідно до кредитного договору №CL-116161 від 07 червня 2018 року; копії первинних документів, які обліковують операції з погашення кредиту, відсотків та штрафів, а також їх нарахування за кредитним договором №CL-116161 від 07 червня 2018 року; виписки за особовими рахунками позичальника, відкритих на ім`я ОСОБА_1 на яких обліковується заборгованість за кредитним договором №CL-116161 від 07 червня 2018 року, з відображенням всіх операцій за рахунками. Призначено підготовче судове засідання на 15.30 годин на 24 січня 2022 року (а.с.166, 167).

24 січня 2022 року ухвалою суду повторно витребувано у ПАТ«Кредобанк» : копії первинних документів, які підтверджують отримання позичальником кредитних коштів відповідно до кредитного договору №CL-116161 від 07 червня 2018 року; копії первинних документів, які обліковують операції з погашення кредиту, відсотків та штрафів, а також їх нарахування за кредитним договором №CL-116161 від 07 червня 2018 року; виписки за особовими рахунками позичальника, відкритих на ім`я ОСОБА_1 на яких обліковується заборгованість за кредитним договором №CL-116161 від 07 червня 2018 року, з відображенням всіх операцій за рахунками. Закрити підготовче засідання у справі №545/2206/2021. Призначено розгляд справи по суті на 10.00 годин на 16 лютого 2022 року (а.с.190, 191).

В судове засідання позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» свого представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленими (а.с.198).

10.02.2022 до суду надійшла заява представника позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за довіреністю Денисюк С.О. про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі, в якій прохала : провести судове засідання у справі №545/2206/2021 за відсутності представника позивача (а.с.201).

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.192).

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 за ордером ОСОБА_2 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України. Надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. В якій прохав: здійснити розгляд справи без участі представника відповідача. Зазначив,що позовні вимоги не визнають та заперечують щодо їх задоволення. У задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі (а.с.204, 205).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що 07.06.2018 між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-116161 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 07.06.2018 на суму 60 000 (а.с.5-8).

В даних правовідносинах, кредитний договір було укладено 07.06.2018, тоді як ЗУ «Про споживче кредитування» набрав чинності 10.06.2017, тому застосуванню підлягають норми саме ЗУ «Про споживче кредитування».

Таким чином, кредитний договір № CL-116161 від 07.06.2018 є договором споживчого кредиту, а тому на нього розповсюджується законодавство про споживче кредитування.

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не проводились абсолютно жодні заходи досудового врегулювання, чим порушено порядок достроковий порядок стягнення заборгованості, визначений ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», яка передбачає, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц зазначила, що якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги зазначеної норми права, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Кредитним договором передбачено, що заборгованість за кредитом має бути погашена в повному обсязі до 06 червня 2023 року.

Таким чином, вся сума заборгованості у розмірі 58 397,71 грн. не може бути простроченою і її більша частина є поточною, тобто такою, строк сплати якої ще не настав.

При цьому, матеріали справи, зокрема наданий позивачем розрахунок заборгованості, не дають змогу встановити, яка заборгованість є простроченою, а яка поточною, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З цих же підстав є невірним нарахуванням пені, 3 % річних та інфляційних витрат, оскільки не відомо з якої суми їх необхідно обраховувати.

Позивачем невірно нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 29 014,35 грн., так як п.7.1. Кредитного договору передбачено, що в будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, тоді як в даному випадку позивачем безпідставно нарахована пеня, яка перевищує встановлений граничний розмір, передбачений договором. При цьому, вона не може бути нарахована на всю суму заборгованості, яка є непідтвердженою та не визначеною на її складові (поточна та прострочена заборгованість), оскільки це має вирішальне значення при її розрахунку.

Відповідно до частини 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до частини 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1079 ЦК Українифактором у договорі факторингу може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Фактором у договорі факторингу може бути банк або інша фінансова установа (статті 1079 ЦК України).

За визначенням термінів, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Фінансова послуга операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 Закону). За змістом частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

При цьому частинами першою, другою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Пунктом 2 частини 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (в редакції що діяла станом а 20.04.2015), надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) підлягає ліцензуванню.

09.06.2020 розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» №1255, анульовано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання послуг з факторингу, видану згідно з розпорядження Нацкомфінпослуг від 11.05.2017 №1592; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, видану згідно з розпорядженням Нацкомфінпослуг від 06.06.2017 №2300.

Відповідно до інформації, яка вбачається з офіційного сайту «Комплексна інформаційна система Національного банку України» - https://kis.bank.gov.ua/, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» також виключена з реєстру фінансових установ та їй анульовано ліцензії, зокрема щодо надання послуг з факторингу.

Крім того, у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відсутня ліцензія на здійснення факторингових послуг. А тому вказана фінансова компанія не була вправі укладати договір факторингу, предметом якого є саме право вимоги за кредитним договором.

На підставі викладеного, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не є фінансовою установою та не має права здійснювати факторингові операції і відповідно вимагати від відповідача погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

До суду позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували розмір заборгованості, не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості; не надано виписок по особовим рахункам позичальника, тому розмір заборгованості та сам факт видачі кредиту є недоведеним.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі за недоведеністю.

Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2 270 гривень (а.с.1).

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 130, 131, 141, 223, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень віднести на користь держави.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), місцезнаходження 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, .

Відповідач - громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2022 року.

Суддя І.О.Блажко