465/7648/19
2-др/465/11/22
У Х В А Л А

судового засідання

11.02.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

секретар судового засідання Сеньків А.Т.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі номер 465/7648/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні горищем та електрощитовою будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 10.12.2021 року звернувся із заявою про винесення додаткового рішення у даній справі. Заявник зазначив, що 12.04.2021 рішенням Франківського районного суду м.Львова в позові відмовлено. Однак, відповідно до положень частини 4 статті 265 ЦПК України, а саме: у мотивувальній частині рішення зазначаються: пункт 2 докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; пункт 3 мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до положень частини 5 статті 265 ЦПК України, а саме: у резолютивній частині рішення зазначаються: пункт 1 висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Відтак ОСОБА_1 зазначає, що у прохальній частині позовної заяві (т.1 а.с.4 ) зазначено: зокрема, пункт З «зобов`язати відповідачів підпункт 1 за власні кошти знести самовільну добудову з надбудовою розмірами 4,60м.х 1,30м. та надбудову розмірами 4,40м.х8.90м. до квартири АДРЕСА_1 , підпункт 2 відновити покрівлю та водовід ведення до попереднього стану, згідно фото фіксації фасаду до самочинного будівництва». Натомість із змісту резолютивної частини рішення (т.1 а.с.231) суду вбачається, що стосовно позовних вимог, а саме: зобов`язати відповідачів: за власні кошти знести самовільну добудову з надбудовою розмірами 4.60м.х 1.30м. та надбудову розмірами 4,40 м. х 8,90 м. до квартири АДРЕСА_1 , відновити покрівлю та водовідведення будинку до попереднього стану, згідно фото фіксації фасаду до самочинного будівництва не ухвалено рішення. Враховуючи наведене, просить ухвалити додаткове рішення, стосовно позовних вимог, а саме: зобов`язати відповідачів за власні кошти знести самовільну добудову з надбудовою розмірами 4,60м.х 1,30м. та надбудову розмірами 4,40м.х8.90м. до квартири АДРЕСА_1 , підпункт 2 відновити покрівлю та водовід ведення до попереднього стану, згідно фото фіксації фасаду до самочинного будівництва.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення надав аналогічні, викладеним у заяві від 10.12.2021 року про винесення додаткового рішення у даній справі 465/7648/19. Просить заяву задоволити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, не повідомили про причини неявки, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду. З часу відкриття провадження у справі, свого відношення до заяви не надали. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 26 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про знесення об`єктів, усунення перешкод у користуванні горищем та електрощитовою будинку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2006 році він (позивач) набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу № ВСО № 717627 від 3 лютого 2006 року. 15 грудня 2006 року ним зареєстровано право власності на цю квартиру (витяг № 12914760). Зазначає, що на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №1247 від 22 вересня 2003 року визначено приміщення, які належать до його квартири, які складають 53% до всього будинковолодіння, або 53/100 ідеальних його частин. Квартирі АДРЕСА_3 вказаного будинку, власниками якої є відповідачі, на підставі дублікату свідоцтва Серії НОМЕР_1 належать приміщення, що становлять 47% до всього будинковолодіння, або 47/100 і ідеальних частин. Відповідачі здійснили самочинне будівництво, а саме: добудову розмірами 3,34 м х 8,90 м, 4,60 м х 1,60 м та надбудову розмірами 8,90 м х 8,50 м, 4,60 м х 1,60 м до квартири АДРЕСА_3 будинку, а також збудували два цегляні гаражі на прибудинковій території. Це стверджується фотофіксацією фасаду будинку до та після самочинного будівництва, технічним паспортом будинку від 7 липня 2003 року та технічним паспортом будинку від 5 травня 2010 року. Вказує, що після смерті ОСОБА_6 в 2012 році, ОСОБА_5 успадкувала належну спадкодавцю частку квартири АДРЕСА_3 у зазначеному будинку. 23 грудня 2015 року рішенням Франківського районного суду м.Львова за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 з надбудовами будинку та гараж площею 18 3 кв.м. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та гараж площею 18,3 кв.м. Апеляційним судом ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру та гараж. Рішенням Франківського районного суду від 28 листопада 2019 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 липня 2016 року. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №15711590 від 3 серпня 2016 року про право власності на цю квартиру. В результаті самочинного будівництва його (позивача) позбавлено вільного доступу до горища, яке є спільною сумісною власністю, та електрощитової, на якій знаходяться вхідні запобіжники електропостачання квартири. Стверджує, що попередні власники квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та він ( ОСОБА_1 ) згоди на будівництво не надавали. З метою врегулювання спору неодноразово звертався до відповідачів, на що отримував відповідь, що в даній квартирі проживають орендарі, поселені ОСОБА_5 , місцезнаходження якої їм не відоме. Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду 30 вересня 2021 року у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року залишено без змін.

Питання щодо ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 270 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Виходячи із положень цих норм, суд може ухвалити додаткове рішення за наявності підстав, передбачених статтею270 ЦПК України.

З аналізу наведеної норми процесуального закону слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у статті 270 ЦПК України підстав.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 ставить питання про вирішення його позовної вимоги, а саме: зобов`язати відповідачів за власні кошти знести самовільну добудову з надбудовою розмірами 4,60м.х 1,30м. та надбудову розмірами 4,40м.х8.90м. до квартири АДРЕСА_1 , підпункт 2 відновити покрівлю та водовід ведення до попереднього стану, згідно фото фіксації фасаду до самочинного будівництва.

Разом з цим встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, у задоволенні позову, тобто усіх позовних вимог, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні горищем та електрощитовою будинку - відмовлено в контексті приписів статтей 11,12,13 ЦК України, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення його порушеного права. З такими висновками погодився Львівського апеляційного суду у постанові від 30 вересня 2021 року та констатував, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та встановив дійсні обставини справи, оскільки позивач не довів, що його права порушені та підлягають судовому захисту у визначений ним спосіб.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, у справі відсутні підстави вважати, що судом не вирішено позовної вимоги, на яку посилається ОСОБА_1 , як і відсутні підстави, визначені у статті 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення. За таких обставин, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 259, 260, 270, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі номер 465/7648/19 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2022 року.

Суддя Мартьянова С.М.