Дата документу 10.02.2022 Справа № 331/850/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/850/21 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/807/261/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенка Е.А.

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

У лютому 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі користуються послугами Концерну «Міські теплові мережі», але оплату за централізоване опалення та гаряче водопостачання не здійснюють, у зв`язку з чим, за період з 01.11.2015 по 31.01.2021 рр. утворилась заборгованість у сумі 57 446,56 грн. Посилаючись на вищезазначене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 270 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з 01 листопада 2015 року по 31 січня 2021 року в сумі 57 446 гривень 56 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі по 1135 гривень 00 копійок з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог задовольнити у повному обсязі.

У відзиві позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 відповідачам надавалися послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Як вбачається з розрахунку Концерну «МТМ», відповідачі отримували комунальні послуги, однак не сплачували їх, через що утворилася заборгованість з 01 листопада 2015 року по 31 січня 2021 року в сумі 57 446,56 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами.

Разом з тим, , судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610-611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (далі Закон №1875), який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами (статті 67,68 ЖК України).

Члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення (стаття 64 ЖК України).

З урахуванням зазначених положень закону, відповідач зобов`язаний вносити плату за комунальні послуги.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до вимог позивача, а саме до періоду з 01.11.2015 по 01.12.2018 рр.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відповідачами були вчинені дії, які свідчать про визнання ними боргу, в силу чого строк позовної давності перервався і підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності немає.

Разом з тим, зазначено, що суду не було надано доказів, що сплачені суми були внесені на оплату поточних платежів.

Утім, судова колегія не погоджується із зазначеними висновками суду, оскільки відсутність доказів оплати послуг саме на поточні платежі не може свідчити, водночас, про внесення цих платежів на оплату суми заборгованості, внаслідок чого перебіг позовної давності переривається.

Навпаки, не зазначення у квитанції про сплату того, що грошові кошти вносяться на погашення заборгованості за попередні роки є підставою для висновку про те, що відповідач сплачував нараховані поточні платежі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

У апеляційній скарзі відповідач зазначав про те, що позивач зменшив обсяги тепла, змінив технічні умови його постачання,отримує значні кошти з міста, проте не забезпечує виконання своїх обов`язків з теплопостачання тощо, але ці доводи не є підставою для відмови у позові, позаяк відповідачем не надано доказів на підтвердження порушення позивачем своїх обов`язків з теплопостачання.

Згідно пункту 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) якість комунальної або житлової послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором, укладеним споживачем житлово-комунальної послуги (далі споживач) із виконавцем такої послуги або управителем.

Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Обов`язок забезпечення відповідності якості житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку.

Статтями 27 та 28 Закону, а також «Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг» (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1145, визначено порядок дій споживача у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості житлово-комунальних послуг:

Відповідачем не надано доказів вжиття таких дій, зокрема звернення до виконавця комунальної послуги з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг та виклик повноважного представника виконавця для складення відповівдного акту.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для повної відмови у задоволенні позову, проте вважає, що підлягає застосуванню строк позовної давності до заявлених вимог.

Стягненню з відповідачів підлягає заборгованість за надані послуги лише в межах позовної давності з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2021 року, яка становитиме в сумі 34 553 грн 40 коп (тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні 40 копійок).

Згідно із частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож розмір судового збору, стягненого з відповідачів підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 рокупо цій справі змінити, зменшити розмір відшкодування стягненого цим рішенням з суми 57 446 гривень 56 копійок до суми 34 553 грн 40 коп (тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні 40 копійок).

Зменшити розмір судового збору, стягненого оскаржуваним судовим рішенням з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» з суми 1135 гривень 00 копійок з кожного, до суми по 681 гр. з кожного ( шістсот вісімдесят одна гр.).

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: Е.А. Онищенко

В.Ю. Бєлка