Справа № 534/1517/21
Провадження 2/534/164/22
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 рокум. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Морозова В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Похилої В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.02.2021.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що має з відповідачем спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої, за судовим рішенням він зобов`язаний до сплати аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно починаючи з 01 грудня 2020 року до повноліття дитини.

Після розірвання шлюбу 08.04.2021 рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області донька залишилась проживати з ним, що підтверджується актом складеним працівниками КЖЕП № 4 від 16.08.2021, а також довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13.08.2021.

Фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2020 року, але з листопада 2020 року по лютий 2021 року він добровільно переказував аліменти на банківський рахунок відповідача на утримання спільної доньки, на азагальну суму 22 780 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 17.11.2021 позовна заява ОСОБА_2 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.12.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Направили до

суду заяву, в якій просили розгляд справи провести у їх відсутність, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.04.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.02.2021 задоволено вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно починаючи з 01 грудня 2020 року до повноліття дитини.

Відповідно до довідки наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 29.06.2019, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою про склад сім`ї наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 13.08.2021 та згідно якої, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Згідно акту КЖЕП № 4 від 16.08.2021, ОСОБА_3 проживає з 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту КЖЕП № 4 від 18.08.2021 ОСОБА_2 з березня 2021 року зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що згідно ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла чотирнадцятирічного віку, який дозволяє їй самостійно обирати місце свого проживання.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. Сама реєстрація є способом повідомлення держави про місце проживання особи, встановлення офіційної адреси. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Окрім цього, як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 офіційно працевлаштований на ТОВ «Єристівський ГЗК» водієм автотранспортних засобів з вивозу гірничої маси у кар`єрі, що підтверджується довідкою довідкою про доходи.

Суд зазначає, що відповідачем належними та достатніми доказами не доведено фактів належного виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини та не надано жодного доказу для спростування доводів позивача.

Отже суд наголошує, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, норми Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Як висновок - правова підстава для періодичних платежів відпала, їх здійснення не має правового підґрунтя, що й стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд наголошує, що законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини.

Як встановлено судом, неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком - позивачем по справі, який забезпечує достатній рівень розвитку дитини, тому змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дрньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.02.2021.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги - задовольнити повністю.

Припинити стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.02.2021 в справі № 534/1834/20, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Раніше виданий, на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.02.2021, виконавчий лист у справі № 534/1834/20- відізвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ