УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/2804/20

6/330/4/2022

"15" лютого 2022 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Нестеренко Т.В.,

при секретарі судових засідань Корнієнко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича, стягував ТОВ «Фінансова компанія «Женева», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі № 330/2804/20,

В С Т А Н О В И В :

11.01.2022 року заявник звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі № 330/2804/20.

Заяву мотивує тим, що 23.09.2021 року Якимівський районний суд Запорізької області ухвалив рішення по справі № 330/2804/20 про стягнення з боржника (відповідача), яким є: ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» заборгованості за кредитним договором № 04671/0008ХSGF. 17.09.2013 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», та громадянином (кою), яким (якою) є ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 04671/0008ХSGF (Договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту). 16 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16/01-01-Пвідповідно до якого ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 04671/0008ХSGF від 17.09.2013 року, укладеному між ПАТ «Платинум Банк» та громадянином (кою), яким (якою) є ОСОБА_1 . Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України). Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Частиною 2 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувана поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то цс не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не с підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10. провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190). Враховуючи вищезазначене та позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-2017 1св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У заявника завірена копія рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23.09.2021 року про стягнення заборгованості відсутня. Оригінал рішення по справі № 330/2804/20 знаходиться в Якимівському районному суді Запорізької області. За правилами частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до п.2 ст. 183 ЦПК України До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

В судове засідання представник заявника не з`явився, в наданій заяві просив суд розглядати зазначену заяву без участі заявника.

Боржник належним чином повідомлена про час та місце розгляду заяви у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників процесу не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що така заява підлягає задоволенню.

23 вересня 2021 року Якимівський районний суд Запорізької області ухвалив рішення по справі № 330/2804/20, згідно з яким було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість за кредитним договором №04671/0008ХSGF від 17.09.2013 року на загальну суму 17173 (сімнадцять тисяч сто сімдесят три) гривень 68 копійки та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійки.

17.09.2013 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», та громадянином (кою), яким (якою) є ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 04671/0008ХSGF (Договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту). 16 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16/01-01-Пвідповідно до якого ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 04671/0008ХSGF від 17.09.2013 року, укладеному між ПАТ «Платинум Банк» та громадянином (кою), яким (якою) є ОСОБА_1 .

Суду надано належним чином завірені копії договорів про відступлення права вимоги, відповідно до яких заявнику належить право вимоги за кредитним договором № 04671/0008ХSGF.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»,статті 442 ЦПК Україниза заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту ст.ст.512,514 ЦК України,ст. 442 ЦПК України,ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 751/4072/14, від 23 травня 2018 року у справі № 520/430/14-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 1601/9707/2012.

Враховуючи наведені норми права та правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал». При цьому, суд враховує принцип обов`язковості виконання судових рішень, які набрали законної сили, що закріплений в ч. 5 ст. 124 Конституції України.

Беручи до уваги, що ТОВ «Вердикт Капітал» як новий кредитор набув права вимоги до боржника ОСОБА_1 замість первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Женева», суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23.09.2021 у справі № 330/2804/20 (провадження № 2/330/111/2021).

Керуючись ст. ст. 514,521 ЦК України,ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ТОВ «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича, стягував ТОВ «Фінансова компанія «Женева», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі № 330/2804/20 задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЖЕНЕВА» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) щодо виконання рішення у справі № 330/2804/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЖЕНЕВА» до відповідача, яким є:

ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04671/0008ХSGF.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Тетяна НЕСТЕРЕНКО