Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2022 Справа №607/16169/21

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Бублінської О. Ю.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Лисенко Оксани Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , у якому просила визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 (колишня невістка), яка з 05 серпня 2020 року не проживає у вказаному помешканні, її речі та майно у будинку відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні житла не приймає. Разом із цим, позивачка вказує, що реєстрація відповідачки у належному їй на праві власності будинку порушує її права як власниці даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідачка ОСОБА_2 до суду не подавала.

11 листопада 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лисенко О.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, не заперечили проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, вказав, що відповідачка ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, яка у серпні 2020 року виїхала із будинку АДРЕСА_1 , Тернопільсь

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки, відповідачка ОСОБА_2 є колишньою невісткою ОСОБА_5 . Відповідачка ОСОБА_6 не проживає у будинку АДРЕСА_1 , близько півтора року, оскільки, добровільно пішла проживати до у будинку своїх родичів у центрі смт. В. Бірки.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що Також, знає відповідачку колишню невістку позивачки ОСОБА_8 . ОСОБА_6 не проживає у будинку АДРЕСА_1 , понад півтора року. Відповідачка проживає у будинку своїх родичів у центрі смт. В. Бірки. ОСОБА_6 добровільно забрала свої речі та залишила помешкання позивачки ОСОБА_1 .

Судом установлено:

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117212339 від 15 березня 2018 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Як убачається з Довідки про склад сім`ї № 887, яка видана Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 07 вересня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 - заявник; ОСОБА_3 - син; ОСОБА_2 - колишня невістка; ОСОБА_9 - онук.

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року (справа № 607/15512/21), розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 07 вересня 2021 року, який складено комісією, яка створена за дорученням голови Великобірківської селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області, власником житлового будинку АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_1 . Комісією встановлено, що ОСОБА_2 з 05 серпня 2020 року по даний час за вказаною адресою не проживає та особистих речей не має. ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як убачається з повідомлення Виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 1093 від 12 жовтня 2021 року, за ОСОБА_10 зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , за даною адресою на реєстраційному обліку перебувають ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_2 приходиться власниці будинку племінницею, проживає разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_9 , без реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_3 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, таких домовленостей між сторонами спору не існувало.

У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.

З урахуванням того, що позивачка - власниця будинку, а відповідачка ОСОБА_2 є її колишньою невісткою (колишня дружина сина, шлюб між якими розірвано), яка зареєстрована у даному будинку, слід застосувати положення ст.405 ЦК України.

Наведена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема з позицією, викладеною у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 509/1916/16-ц.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою у будинку АДРЕСА_1 , не проживає у вказаному помешканні з серпня 2020 року, її речі та майно там відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання будинку не приймає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачкою суду не надано.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2022 року.

Реквізити сучасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка