Справа № 458/566/18 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/3644/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Львівобленерго» на рішення Турківського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом Турківського відділення електропостачання ПАТ "Львівобленерго" до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року Турківське відділення електропостачання ПАТ "Львівобленерго" звернулося з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13.01.2018 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (із змінами), передбачене п.3, п.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Порушення полягало шляхом змонтованого розгалуження електропроводки від вводу провода СІП 2*16. Розгалуження виконано проводом СІП 2*16, який заходить всередину будівлі та прикрито металевим рукавом. У житловому будинку за вказаною адресою зареєстрований споживач - відповідач, особовий рахунок для якого у "Львівобленерго" відкрито за № НОМЕР_1 . Наведене порушення за адресою відповідача стверджується актом №08394 від 13.01.2018, який було розглянуто 25.01.2018 комісією Турківського РЕМ у присутності відповідача. Згідно рішення комісії від 06.03.2018 відповідач своїми протиправними діями завдав ПрАТ "Львівобленерго" збитки в розмірі 73930,96 грн.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Львівобленерго», подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим через недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що приймаючи рішення, суд вважав недоведеними позовні вимоги, посилаючись на наступне.

Так, суд зазначав, що акт про порушення від 13 січня 2018 року не містить відомостей, які саме пункти ПКЕЕН порушив споживач ОСОБА_3 , а зазначено лише як відбулось порушення. Не погоджується з вказаним висновком, оскільки діючим на час складення акту про порушення ПКЕЕН законодавством не було передбачено, що при складенні акту у нього повинно вноситись посилання на конкретні пункти ПКЕЕН, які порушив споживач.Окрім цього, із змісту самого акту випливає, що при його складенні слід вказати «вид, обставини та суть порушення», що і було зроблено представниками енергопостачальної організації.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що акт про порушення складено за відсутності відповідача, як споживача або ж його представника, що свідчить про те, що вказаний акт не може бути належним та допустимим доказом, що підтверджує факт порушення споживачем Правил, і не може бути покладений в основу прийнятого комісією рішення про нарахування/перерахунок обсягу та вартості електричної енергії відповідачу.

З цим висновком також не погоджується, вказуючи, що свідок ОСОБА_4 вказав, що знає відповідача і що той був присутнім під час перевірки, від підписання акта відмовився. Зазначає, що сам факт перебування відповідача на стаціонарному лікуванні жодним чином не унеможливлює його знаходження за адресою АДРЕСА_1 13 січня 2018 року.

Просить скасувати рішення Турківського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Просить апеляційну скаргу відхилити а рішення урківського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, на які вказує позивач як на підставу для стягнення з відповідача збитків за порушення ПКЕЕН, оскільки, окрім встановлених судом порушень при складанні акту про порушення ПКЕЕН, протоколу комісії, позивачем не доведено також і те, що за конкретних обставин справи порушення вчинено саме відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 13 грудня 2005 року між ВАТ "Львівобленерго" в особі Турківського РЕМ (Постачальник) та ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір про користування електричною енергією №65/350А.

13 січня 2018 року старшим контролером ОСОБА_5 , контролерами ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , інженером з технічного аудиту Марусяк С.В. Турківського РЕМ ПАТ "Львівобленерго" складено Акт про порушення №08394.

В Акті вказано, що перевіркою встановлено, що споживач ОСОБА_1 при користуванні електричною енергією за адресою АДРЕСА_1 , порушив ПКЕЕН, шляхом змонтованого розгалуження електропроводки від вводу провода СІП 2х16. Розгалуження виконано проводом СІП 2х16, який заходить всередину будівлі та прикрито металевим рукавом.

Також в акті зазначено відомості про прилади обліку електричної енергії споживача на дату складання акта: заводський номер - 0469985, призначення на схемі місця встановлення Wh особняк, тип СО 2.1.02/2, покази 44737, дата повірки IV 2004, рік випуску 2004, номінальний струм 5-5-, клас точності 1. Місце, кількість та тавро встановлених пломб (індикаторів) згідно з актом про збереження пломб та/або актом про пломбування, їх стан постачальника електричної енергії: 1 шт. №1226943, кришка засобу обліку не пошкоджена, 2шт №1226944, 1226945 ВШО не пошкоджений. Про повірку приладу обліку: 1 шт. ВТК не пошкоджено, 1шт. IVкв. 2004 не пошкоджено. Результати проведення вимірів параметрів схеми електропостачання споживача на дату складання акта порушень: ділянка схеми самовільного підключення від вихідних клем лічильника точка вимірювання зазначена у схемі електропостачання споживача - 1.6, 1.8, матеріал проводу (кабелю) - алюміній, переріз проводу (кабелю) 2.5 мм2, струм споживання,А - згідно ПУЕ; до вхідних клем лічильника, точка вимірювання зазначена у схемі електропостачання споживача - 1.5, 1.7, матеріал проводу (кабелю) - алюміній, переріз проводу (кабелю) 16 мм2, струм споживання, А - згідно ПУЕ; самовільне підключення точка вимірювання зазначена у схемі електропостачання споживача - 3.1, 3.2, матеріал проводу (кабелю) - алюміній, переріз проводу (кабелю) 16 мм2, струм споживання, А - згідно ПУЕ. До огляду струмоприймачів не допущено.

За виявленими порушеннями споживачу необхідно замінити ввідний кабель до приладу обліку. Комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акту про порушення буде проводити засідання 25.01.2018. На засідання комісії запрошуються споживач або уповноважена ним особа. У разі неявки на засідання комісії цей акт розглядається без участі споживача або уповноваженої особи. До акту про порушення додається схема порушення ПКЕЕН.

Акт містить підписи представників постачальника електричної енергії Павлик І.І., Вовк М.М., Плевако А.Г., Марусяк С.В.

У рядку "З актом про порушення ознайомлений споживач або уповноважена ним особа", де зазначено підпис міститься відмітка "відмовився"; ініціали, прізвище " ОСОБА_1 ".

Згідно з Протоколом засідання комісії ПрАТ "Львівобленерго" з розгляду актів про порушення ПКЕЕН від 06.03.2018 комісія у складі: голови комісії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в присутності споживача, прийняла наступне рішення. За адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , допущено порушення ПКЕЕН; споживач до виявленого порушення причетний; споживач на комісії допущене порушення ПКЕЕН не визнав. Рішення комісії Турківського РЕМ, згідно протоколу засідання комісії №18394 від 25.01.2018 змінено. Вирішено провести перерахунок обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. Комісія вирішила провести нарахування/перерахунок обсягу та вартості електричної енергії відповідно до п.3.3 Методики з 05.01.2017 по 13.01.2018 за 373 дні. Загальна сума до оплати по акту - 73930,96 грн.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», а також нормативно-правовими актами в сфері електропостачання.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів тощо.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положенням частини другої статті 27 зазначеного Закону правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є крадіжка електричної енергії.

Відповідно до ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня1999 року № 1357, споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені законом або договором, зокрема, відшкодування збитків тощо.

Відповідно до п. 48 ПКЕЕН побутовий споживач несе відповідальність згідно з законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку; пошкодження засобу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки.

Вказаний перелік є вичерпний.

Відповідно до п.53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, встановлено Методикою розрахунку обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженої постановою № 562 Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 червня 2006 року.

Як вбачається з акту про порушення від 13 січня 2018 року у графі «Зауваження до складеного акта» невиразно, ледь видно зазначено «зауважень не має», тоді як в графі «З актом про порушення ознайомлений споживач або уповноважена ним особа» зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився, що суперечить одне одному.

З аналізу положень вказаних вище підзаконних нормативних актів ПКЕЕН (п. 53) та Методики (п. 4), які встановлюють як процедуру, так і вимоги для оформлення акту порушень, можна дійти висновку, що однією з вимог є складення акту в присутності споживача або представника споживача і його підписання ним, а також умови відмови від його підписання.

Як вбачається з акту про порушення, такий містить підписи представників постачальника електричної енергії Павлик І.І., Вовк М.М., Плевако А.Г., Марусяк С.В.

У рядку "З актом про порушення ознайомлений споживач або уповноважена ним особа" у графі підпис стоїть позначка "відмовився", ініціали, прізвище -" ОСОБА_1 ".

Відповідач та його представник в поясненнях, наданих в судових засіданнях суду першої інстанції заперечив свою присутність під час проведення перевірки та складанні акту про порушення.

З медичної карти стаціонарного хворого №243 від 09.01.2018, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП СМР та СРР "Самбірська ЦРЛ" з 09.01.2018 по 16.01.2018.

Факт перебування ОСОБА_13 на стаціонарному лікуванні, а отже відсутність в будинку за адресою АДРЕСА_1 на час складання акту 13.01.2018 підтверджено також показаннями свідка ОСОБА_14 та третьої особи ОСОБА_2 , які підтвердили, що ОСОБА_1 був відсутній 13.01.2018 року в будинку та знаходився на лікуванні.

Апелянтом вказані обставини не спростовано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані лише на їх переоцінку, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позивач повинен довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи.

Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили .

Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи-заподіювача шкоди.

Обов`язковою умовою виникнення деліктних зобов`язань є причинно- наслідковий зв`язок між діями особи і заподіянням шкоди.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавана, а викликана якимись іншими обставинами.

Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди: протиправну поведінку заподіювана шкоди: причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана: вину.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова від повільність не настає.

Для встановлення існування причинного зв`язку необхідно довести, що протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків, шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювана шкоди.

Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою.

Судом також встановлено, що 04.01.2014 року між відповідачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_2 було укладено договір оренди житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який діяв на час складання акту про порушення ПКЕЕН від 13.01.2018. Сам ОСОБА_1 постійно проживає в Німеччині.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не знайшли свого підтвердження обставини, на які вказує позивач як на підставу для стягнення з відповідача збитків за порушення ПКЕЕН, оскільки, окрім встановлених судом порушень при складанні акту про порушення ПКЕЕН, протоколу комісії, позивачем не доведено також і те, що за конкретних обставин справи порушення вчинено саме відповідачем.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ПАТ «Львівобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.