УХВАЛА

іменем України

Номер справи 752/25183/21

Провадження номер 2-о/752/160/22

07.02.2022 суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, -

в с т а н о в и в:

в жовтні 2021 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Демченка К.М. звернувся до суду із заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року, у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2022 року, ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року було скасовано, а справу повернуто для продовження розгляду.

31.01.2022 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що, останню, слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків, за наступних підстав.

Так, згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, визначеним спеціальною нормою.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники та заінтересовані особи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Разом з цим, заявником в заяві не визначено заінтересованої особи у справі, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту.

За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», власники вебсайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних вебсайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника вебсайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на вебсайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена контактну інформацію власника вебсайту, передбачену пунктом «в» цієї частини.

З огляду на викладене заінтересованою особою, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет має бути автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належною заінтересованою особою (відповідачем) є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, такий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2019 року по справі № 904/4494/18.

Однак, заявником не надано посилань на докази того, що на його звернення та/або звернення його представника, - адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адрес українського сегмента мережі Інтернет було відмовлено у наданні інформації про власника веб-сайту на якому було розміщено інформацію та/або повідомлено, що особа-власник не відома.

Крім того, до заяви не було долучено її копію разом із додатками відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши що позовну заяву, подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, вважаю, що заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення виявлених недоліків.

Недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції заяви із зазначенням даних про заінтересованих осіб, а також поданням копій заяви та додатків до неї у відповідності до кількості заінтересованих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 294, 318 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, залишити без руху, надавши заявнику (представнику заявника) строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Запропонувати заявнику (представнику заявника) подати суду заяву із дотриманням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, в т.ч. із зазначенням заінтересованих осіб, а також наданням копії заяви із додатками, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

У разі виконання вимог у встановлений судом строк, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду, інакше - вона буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко