КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/19181/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/2052/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю

«Євро - Реконструкція»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2019 року ТОВ «Євро - Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення 16 360,18 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3 220,52 грн, 3 % річних у розмірі 922,01 грн, а всього 20 502,71 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . ТОВ «Євро-Реконструкція» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в зазначеному будинку. Відповідач з серпня 2017 року своєчасно не вносить плату за отримані послуги з постачання гарячої води, а з жовтня 2014 року - за послуги з централізованого опалення, внаслідок чого станом на 01.08.2019 утворилась заборгованість за послугу з постачання гарячої води 4 848,72 грн та 11 511,46 грн - за послугу з централізованого опалення. ОСОБА_1 як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційної складової, та сплатити три відсотки річних.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у сумі 13 202,91 грн, інфляційну складову боргу - 1 568,89 грн, 3 % річних - 540,11 грн, судовий збір - 1 921 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме суд не звернув уваги, що теплопровідні мережі не належать позивачу, а отже лічильники, мережі та місця розподілу також не є власністю позивача. Суд не надав належної оцінки тому, на якій підставі позивач користується мережами та лічильниками. Він неодноразово звертався до позивача за інформацією про те, якими документами він керується та чим підтверджується надання ним послуг, їх обсяг, проте відповіді не отримав. Він пропонував укласти договір, проте позивач уникає укладення з ним договору про надання послуг. Позивач жодним чином не компенсує мешканцям наслідки постійно діючої екологічної катастрофи, а саме викиди відпрацьованої золи прямо посеред житлового масиву недалеко від його будинку. Позивач посилався на те, що огляд будинкового лічильника та отримання даних постійно відбувається з уповноваженим представником споживачів, проте споживачам місцезнаходження лічильників тепла для будинку не відомо. Суд також не звернув уваги на відсутність доказів надання позивачем послуг, а також на відсутність достовірних джерел походження розрахунків. Він надав достовірні докази про те, що не користується послугами з надання гарячої води, оскільки через погану якість таких послуг вимушений був встановити бойлер. Показники знятого лічильника та нововстановленого лічильника підтверджують переплату ним коштів за постачання гарячої води. Неправильності у роботі лічильників встановлено не було. Суд не розмежував окремо суми стягнення за водопостачання та теплопостачання, та застосував інфляційну складову та 3 % річних на загальну суму, а не на щомісячні платежі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води ТОВ «Євро - реконструкція»здійснює з 2012 року. Враховуючи зміни у законодавстві з 01.07.2014 змінився порядок укладення договорів про надання комунальних послуг з споживачами. До впровадження змін договори укладалися балансоутримувачем житлових будинків з виконавцями послуг. До 2014 року був діючий договір про надання теплової енергії у вигляді гарячої води з КП «УЖГ Дарницького району м. Києва» та ТОВ «Євро - реконструкція», відповідно до якого КП «УЖГ Дарницького району м. Києва» виступало споживачем перед ТОВ «Євро - реконструкція», але виконавцем для споживачів фізичних осіб. На підтвердження надання послуг до позовної заяви надано наряди на підключення та відключення централізованого опалення у будинку, а також схема абонентської теплотраси. Не визнаючи ТОВ «Євро - реконструкція» виконавцем послуг, відповідач сам звертався до них, як до виконавця послуг для укладення договору про надання послуг у 2019 році. Посилання відповідача на присвоєння коштів за опалення 2014 році в міжопалювальний період не можна визнати обґрунтованими, оскільки зазначені кошти враховано в оплату попереднього опального періоду. До серпня 2014 року тарифи на послуги затверджувались розпорядженням КМДА та тариф для будинків без будинкових приладів обліку передбачав оплату послуг протягом року, відтак кошти сплачені після квітня 2014 року є оплатою опалювального сезону 2013 - 2014 років та не могли переноситись та присвоюватись. Доводи щодо не використання гарячої води та переплату не відповідають дійсності, оскільки відповідно до п. 14 Правил надання послуг з централізованого опалення, показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісячно. Відповідачем показники лічильників не передавались, у зв`язку з чим нарахування проводилось по нормі з розрахунку на 1 особу відповідно до п. 21 Правил. Наявність бойлера у квартирі не свідчать про відсутність факту використання споживачем послуг з гарячого водопостачання. Виконавцем послуг проінформовано споживачів про особу виконавця, його адресу та запрошено до укладення договорів. Наданий відповідачем проект договору містив суттєві відмінності від Типового договору, а договір, який відповідає Типовому договору відповідач не укладав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро - реконструкція» на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012.

23.07.2014 у газеті «Хрещаик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція».

Проект договору про надання ТОВ «Євро - реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111(4511).

Між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до розрахунку складеного позивачем станом на 01.08.2019 відповідач має заборгованість у розмірі 16 360,18 грн, а саме заборгованість за послугу з постачання гарячої води - 4 848,72 грн; 11 511,46 грн - за послугу з централізованого опалення.

Відповідач просив застосувати позовну давність.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а останній не виконав зобов`язання щодо оплати за надані послуги. Визначаючи суму заборгованості суд виходив з трирічного строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Виходячи з меж апеляційного оскарження рішення суду, при розгляді апеляційної скарги застосовуються норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час на жовтень 2016 року (період, з якого розпочалося нарахування боргу, стягнуто за рішенням суду, Закон № 1875-IV), та в редакції, чинній на час розгляду справи (Закон№ 2189-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875-IV) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

Виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього Закону, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VIII) до житлово - комунальних послуг, серед іншого, відносяться такі комунальні послуги: централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), централізоване опалення.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно до ст. 20 Закону № 1875-IV споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 32 цього ж Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відтак праву споживача на отримання житлово - комунальних послуг відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом правильно застосовано дані норми закону та висновки Верховного Суду, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630 (надалі Правила), які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил).

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

За матеріалами справи встановлено, що відповідач є споживачем житлово - комунальних послуг, які надаються у квартиру АДРЕСА_1 .

Доказів про те, що у період з жовтня 2016 року по вересень 2019 року у вищезазначену квартиру, власником якої є відповідач, в опалювальний період не надавалися послуги централізованого опалення ОСОБА_1 не надав та на такі обставини не посилався.

Доводи апеляційної скарги про те, що теплопровідні мережі не належать позивачу, а тому останній не має права на отримання плати за послуги з централізованого опалення не можна визнати обгрунтованими, оскільки позивачем надані належні та допустимі докази про те, що саме позивач надає послуги з централізованого опалення у квартиру відповідача.

Крім того, відповідач не надав доказів про те, що він оплачував за надані послуги у спірний період будь - якій іншій особі (виробнику чи виконавцю таких послуг), у разі, якщо вважає, що такі послуги він отримує від іншої особи.

За вказаних обставин рішення суду в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 по вересень 2019 у сумі 8 354,19 грн, а також 3 % річних та інфляційні втрати за цей період відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Розрахунок заборгованості, складений позивачем (а.с. 218, 219) відповідач не спростував та свого контрозрахунку не надав.

Разом з тим, стягуючи заборгованість за послуги гарячого водопостачання, суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача про те, що він не є споживачем зазначених послуги, оскільки у квартирі встановлено бойлер, та на докази, дані у підтвердження таких доводів.

Так, у квитанціях з квітня 2014 року по вересень 2014 року зазначено поточні показники лічильника води (гаряче водопостачання та водовідведення) 230.

Відповідно до акта виконаних робіт від 21.06.2019 у квартирі відповідача проведено заміну лічильників холодної і гарячої води. У акті зафіксовані показники лічильника гарячої води на день заміни лічильника 00211,7. Ці ж показники зафіксовано у фотододатку 00211,604 (а.с. 73, 75).

На час встановлення нового лічильника та його опломбування показники лічильника були 0000,026, та такі показники надалі не змінювалися.

Зазначені докази підтверджують доводи відповідача про те, що з червня 2014 року він не був споживачем послуги гарячого водопостачання.

Доводи позивача про те, що відповідач не повідомляв щомісячно про показники лічильника та про те, що показники попереднього лічильника не можна враховувати, оскільки він не пройшов повірку не можна визнати обгрунтованими.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Відтак Правилами передбачено можливість подальшого перерахунку нарахованих чи сплачених послуг для споживачів, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю.

Позивач маючи дані про показники лічильника такий перерахунок не здійснив.

Посилання позивача на те, що попередній лічильник, який був замінений 21.06.2019 не пройшов своєчасно у встановленому порядку повірку не є підставою для нарахування плати за послугу, якою споживач не користувався. Будь - яких пошкоджень чи несправностей у роботі лічильника ні до заміни, ні при заміні не зафіксовано. Відтак сама по собі відсутність повірки не вплинула на можливість встановлення дійсного обсягу споживання гарячої води.

Споживачам не заборонено сплачувати за житлово-комунальні послуги в рахунок наступних платежів. Відтак сплата відповідачем за послуги гарячого водопостачання при показниках лічильника 00211,7 у більшому розмірі (00230) не свідчить ні про несправність лічильника, ні про реальне отримання послуг у такому обсязі.

З вказаних обставин рішення суду в частині стягнення заборгованості за гаряче водопостачання підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2021 року в частині стягнення заборгованості за гаряче водопостачання скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у цій частині позовних вимог відмовити.

У зв`язку з чим викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 по вересень 2019 у сумі 8 354,19 грн, 3 % річних у сумі 384,76 грн, інфляційні втрати 1 175,43 грн та судовий збір у сумі 1 921 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31.01.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О.В. Немировська

Т.І. Ящук