Справа № 950/2360/20
Провадження № 2/950/26/22
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09 лютого 2022 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Лєсної Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального неприбуткового підприємства «Лебединська центральна районна лікарня» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває справа за вищевказаним позовом.

Ухвалою від 23.12.2020 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.01.2021 по справі призначено судову психологічну експертизу.

Ухвалою від 22.10.2021 задоволено повторне клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи, проведення експертизи доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса».

12.11.2021 до суду надійшло клопотання експертів у якому останні просили: залучити судового експерта психіатра, змінивши при цьому процесуальний статус призначеної судової експертизи та призначити комплексну судову психолого-психіатричну експертизу; надати матеріали, перелік яких наведено у клопотанні; визначити платника за проведення експертизи.

Для вирішення клопотання експертів, яке надійшло до суду 12.11.2021, провадження у справі було поновлено. Ухвалою від 25.11.2021 витребувано додаткові матеріали для проведення експертизи.

У подальшому, ухвалою суду від 20.12.2021 задоволено клопотання експертів Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса». При цьому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про його звільнення від оплати витрат на проведення експертизи відмовлено. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача. Провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись із ухвалою від 20.12.2021 в частині відмови від звільнення від оплати витрат на проведення експертизи, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просить з метою доступу до правосуддя, враховуючи його скрутний матеріальний стан, повторно розглянути питання про звільнення його від оплати проведення експертизи та провести її за рахунок державного бюджету. В разі повторної відмови постановити ухвалу про призначення справи до розгляду.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що скрутний майновий стан сторони є підставою для звільнення від сплати судового збору в контексті гарантій доступу до правосуддя. Також посилається на низку постанов Верховного Суду щодо питання звільнення сторони від сплати судового збору та положення Закону України «Про судовий збір».

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що повторно звернувся з питанням звільнення його від оплати експертизи, оскільки не має відповідних коштів. При цьому зазначив, що хотів би щоб така експертиза була проведена з метою визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди.

Представник відповідача зазначив про недоцільність проведення такої експертизи.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши доводи поданої заяви, суд зазначає наступне.

Так, загалом заперечення позивача, викладені у заяві, зводяться до того, що судом його не було звільнено від оплати експертизи, тобто він фактично не погоджується із ухвалою від 20.12.2021, однак в апеляційному порядку її не оскаржив, що підтвердив у судовому засіданні.

Крім того, позивач посилається на те, що йому було відмовлено у доступі до суду.

З цього приводу суд зазначає, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

При цьому особа реалізує своє право на захист в тому числі шляхом звернення до суду. Обов`язковою умовою, встановленою законом, при зверненні до суду є сплата судового збору.

У рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У цьому ж рішенні Суд вказав на те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету.

З цього приводу суд зазначає, що ухвалою суду від 23.12.2020 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом до Комунального неприбуткового підприємства "Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника" Лебединської районної ради.

Тобто гарантоване право позивача на звернення до суду було забезпечено, за його позовною заявою відкрито провадження у справі, задоволено клопотання про його звільнення від сплати судового збору з огляду на його майновий стан.

При цьому суд зазначає, що у своєму позові позивач просить: визнати протиправними дії Лебединської ЦРЛ - поширення листом № 708 від 22.05.2013 приватному нотаріусу Жураховському Д.В., у надмірній кількості конфіденційної медичної інформації про нього, яка перевищує запитувану нотаріусом інформацію, яка була зайвою та надмірною стосовно мети збору цієї інформації, такими що порушують статтю 32 Конституції України та статтю 8 Конвенції і є незаконним втручанням в його приватне життя; визнати протиправними дії Лебединської ЦРЛ - поширення конфіденційної медичної інформації про нього, викладеної в листі ЦРЛ № 708 від 22.05.2013 та поданої у негативній формі і контексті, такими, що принижують його честь і гідність та ділову репутацію; для негайного поновлення його Конституційних прав зобов`язати відповідача відізвати від нотаріуса Жураховського Д.В. та знищити лист Лебединської ЦРЛ № 708 від 22.05.2013; стягнути з Лебединської ЦРЛ на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням негативної інформації в розмірі 300000,00 грн.

Необхідність проведення психологічної експертизи позивач мотивував тим, що поширивши негативну інформацію про нього, відповідач умисно завдав шкоди його немайновим інтересам, усвідомлено і цілеспрямовано зганьбив його (позивача) гідність, честь та ділову репутацію серед невизначеного кола осіб та внаслідок вказаних протиправних дій позивач переніс і до сьогодні відчуває душевні страждання, які оцінює в 300000,00 грн.

Як вважає позивач, експертиза необхідна для встановлення факту спричинення йому моральної шкоди, про яку він зазначає у своєму позові, а також для встановлення розміру можливої грошової компенсації для відшкодування такої шкоди.

В ухвалі від 20.12.2021 судом було зазначено, що проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі за рахунок замовника. Така оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання, тобто у даному випадку позивачем.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що оскільки суд звільнив його від сплати судового збору, є підстави для звільнення його від оплати судових витрат, проведення експертизи за рахунок коштів Державного бюджету, а у подальшому стягнення таких витрат з відповідача.

Суд повторно звертає увагу позивача на необґрунтованість таких тверджень з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином доказування тих чи інших обставин, на які посилається сторона, є обов`язком відповідної сторони спору. Зазначене також узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на приведені положення процесуального закону суд зазначає, що по-перше, вимога про стягнення моральної шкоди є однією із вимог, які заявлені позивачем при зверненні до суду. По-друге, як уже зазначено, висновок експерта в разі його наявності, оцінюється судом разом з іншими доказами у справі і не може мати вирішального значення щодо задоволення вимог про стягнення моральної шкоди навіть в разі наявності відповідного висновку експерта.

Позивач також не обмежений у можливості доводити вимоги в тому числі в частині факту завдання йому моральної шкоди, обґрунтовувати її розмір іншими засобами аніж висновком експерта з огляду на змагальний характер цивільного процесу.

Також з огляду на положення про змагальність, покладення оплати витрат на проведення експертизи на Державний бюджет України є необґрунтованими, оскільки витрати на проведення такої експертизи має нести сторона, яка заявляє про відповідні обставини, тобто повинна довести їх у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 89, 103, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від оплати вартості експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.02.2022.

Суддя В.М.Косолап