Справа № 336/6459/21
Провадження № 2/336/660/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючої - судді: Карабак Л.Г., при секретарі c/з: Тимошенко Н.В., Двірної Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення способів участі батька у вихованні сина та спілкування з ним, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення способів участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним,

У судове засідання 04.02.2022 року сторони у справі не з`явились, були повідомлені належним чином, з`явилась представник позивача, адвокат Серболова Н.М., яка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Також з`явилась представник органа опіки та піклування, надала пояснення аналогічні викладеним у письмовому висновку по цій справі направленому на адресу суду.

Приймаючи до уваги тривалий розгляд справи, предметом якої є інтереси дитини, зважаючи на карантинні обмеження, враховуючи належне повідомлення та обізнаність учасників справи про її розгляд, особисту участь сторін у справі у колегіальному засіданні органів опіки, що відбулось напередодні розгляду справи на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, суд вважає можливим, розглянути справу без участі сторін, за участю представника позивача та представника органу опіки та піклування з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, враховуючи письмові та усні пояснення сторін, в тому числі пояснення відповідача у підготовчому засіданні, щодо фактів які нею визнані.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позиває є громадянином Турецької Республіки, але має право на постійне місце проживання в Україні і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина Туреччини та посвідкою на постійне місце проживання в Україні від 24.12.2020 року, (а.с. 8-11).

З 27 липня 2013 року по 19 лютого 2021 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказані обставини підтверджуються рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2021 року у справі № 336/3953/20.

Судом встановлено, що після одруження сторони у справі проживали на території Туреччини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у Турецькій Республіці, у м. Стамбулі Гюнгьорен у сторін у справі народився син, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.12.2014 року, (а.с.14).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_4 має громадянство Турецької Республіки і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і проживає разом з його матір`ю, що не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до довідки від 26.12.2014 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований громадянином України (а.с.16).

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 01.02.2022 року №206/01-34/22.01.-149 було запропоновано спосіб участі у вихованні дитини перший та третій тиждень місяця у неділю з 10:00 до 18:00 без присутності матері з правом відвідувати дитячих розважальних закладів. При чому дитина була вислухана та виявила прихильність до батька.

Позивач позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має гарну характеристику від сусідів та доньки від іншого шлюбу, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має нормальний стан здоров`я, працює, сплачує аліменти на утримання сина.

Судом встановлено, що батько спілкується з сином, піклується про нього, приймає участь в його утриманні і вихованні, але наполягає на тому, щоб графік його зустрічей було встановлено у судовому порядку оскільки його участь у житті сина, який проживає з матір`ю та побачення з сином повністю залежать від бажання матері, при цьому не завжди це відповідає інтересами дитини.

Судом встановлено, що за місцем проживання обох батьків створені належні умови для проживання та знаходження дитини, що підтверджується актами обстеження умов проживання.

Судом також встановлено, що син прихильний до батька, з задоволенням проводить з ним час, спілкується з батьком без присутності матері. Судом не встановлено обставин які б унеможливлювали спілкування сина з батьком, в тому числі без присутності матері, проти чого в підготовчому засіданні не заперечувала і сама відповідач, пославшись лише на те, що не бажає, що батько вивозив сина до Туреччини без її згоди. Відповідач навіть запропонувала додатковий час.

На час прийняття рішення сторони не побажали скористатись можливістю укладення мирової угоди з метою вирішення спірних правовідносин. При чому відповідачка у судовому засіданні під час підготовчого провадження визнавала вимоги позивача не заперечувала проти спілкування батька та сина, зауважувала, що має вимоги по розподілу майна подружжя.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав зауважує людини, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до частини другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Встановлюючи порядок побачень батька з дитиною, суд застосувує до спірних правовідносин положення статей 141, 153, 157, 159 СК України, статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», та враховує малолітній вік дитини, її інтереси, прихильність до батька, перебування сина з батьком без присутності матері, тому визначений порядок участі спілкування батька з сином встановлено з дотриманням розумного балансу участі у вихованні дитини між батьками.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому дотримуючись положень ст. 2 ЦПК України, судом при вирішенні цього спору враховано указані завдання цивільного судочинства з огляду на установлені обставини справи та оцінку наявних в матеріалах справи доказів.

Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є не тільки його правом а і обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Спілкування із дитиною має відбуватися за його згоди, з урахуванням стану його здоров`я, настрою, психологічного стану.

Більш того, позивач, який є батьком дитини, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Враховуючи викладене,керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 157-159 СК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити, визначити способи участі батька, громадянина Турецької Республіки, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та спілкуванні сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вільного спілкування без обмежень, батька з сином та встановлення систематичних зустрічей, проведення часу, виховання та відпочинку батька із сином, у відповідності до визначеного судом графіку зустрічей.

2. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перешкоджати ОСОБА_6 у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до визначеного судом графіку зустрічей.

3. Встановити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- без присутності матері, щотижнево, кожну неділю з 10-00 до 18-00, з правом відвідування спортивних, розвиваючих, навчальних виховних, розважальних, культурних закладів, гуртків, секцій, місць відпочинку, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я сина та його бажання. При чому, батько забирає та повертає сина за місцем проживання дитини.

- щорічно зимою з 02 січня по 10 січня та літом з 15 липня по 30 серпня спільний відпочинок батька разом із сином, без присутності матері, в тому числі за межами міста Запоріжжя, за умови своєчасного (не пізніше ніж за 14 календарних днів) письмового повідомлення матері за адресою її проживання, про наміри такого відпочинку, із повідомленням про місце перебування дитини, із врахуванням бажання дитини, режиму його навчання та стану здоров`я.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карабак Л.Г.