Справа № 747/653/21
Провадження № 2/747/17/22
РІШЕННЯ

іменем України

18.02.2022 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В. за участю секретаря Зірки В.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 57 096, 84 грн -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.01.2018 року між позичальником ОСОБА_1 та Публічним акціонерним банком «УкрСиббанк» був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого відповідачу було видано кредит у розмірі 32 105, 54 грн на строк до 09.01.2020 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0, 00001 % річних та за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін 7% річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. 27.09.2019 р між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» був укладений договір факторингу № 155, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право вимоги, в тому числі і за договором № 0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 . У подальшому 30.09.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 30-09/19/02, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило право вимоги, зокрема, і за кредитним договором № 0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часкові платежі на погашення основної суми кредиту, проте в повному обсязі заборгованість позичальника не погашена.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 09.12.2021 р виникла заборгованість на загальну суму 57 096 грн 84 коп., з яких: нараховані 3% річних 1847, 17 грн, втрати від інфляції 4465, 07 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 32 105, 54 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 1485, 56 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0 грн, заборгованість з комісії 17 193, 5 грн, заборгованість з пені 0 грн. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не добровільно не виконані, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу згідно розрахунку заборгованості разом з судовими витратами та витратами на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 24 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, та призначено судовий розгляд на 20 січня 2022 року. яке було відкладено на 18 лютого 2022 року в звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідачу ОСОБА_1 в ухвалі про відкриття провадження було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом термін не подав заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву, хоча ним було отримано судову повістку разом з копіями документів згідно поштової розписки, що міститься в матеріалах справи. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановленому законом порядку не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні 09 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав та подав АТ «УкрСиббанк» анкету-заяву на надання споживчого кредиту. (а.с. 18). 09 січня 2018 року між позичальником ОСОБА_1 та Публічним акціонерним банком «УкрСиббанк» був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 32 105, 54 грн на строк до 09.01.2020 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0, 00001 % річних та за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін 7% річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. (а.с.7-12). У пункті 3.6 договору визначено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі, шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладених у додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 09.01.2020 року. Розмір ануїтетного платежу становить 1338 грн. до 09.07.2018 року включно. З 10.07.2018 року розмір ануїтентного платежу становить 2221 грн. Розмір ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 9 числа (включно) кожного місяця (п.3.6. 3.7 договору). У пункті 4.1. договору сторони досягли домовленості про те, що цей договір містить заяву позичальника на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається. Додатком №1 до договору № 0 від 09.01.2018 року сторони узгодили графік платежів, визначили сукупну вартість кредиту, що підтверджується підписами сторін правочину (а.с. 11-12). Окрім того, 09.01.2018 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту за умовами якого, сторонами, зокрема, визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: суми/ліміту кредиту 32 105, 54 грн, строк кредитування 24 місяці, фіксовану процентну ставку 60 % (а.с. 19-20).

27 вересня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 155 про відступлення прав вимоги, в тому числі і за договором № 0 від 09 січня 2018 року. (а.с. 43-49). З реєстру боржників до договору факторингу №155 від 27.09.2019 року вбачається, що АТ «Укрсиббанк» на виконання договору факторингу передало, а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» прийняло, на умовах визначених договором, право вимоги, зокрема, за кредитним договором № № 0 , в якому боржником є ОСОБА_1 ( а.с. 50-52). 30 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 30-09/19 про відступлення прав вимоги, в тому числі і за договором за договором № 0 від 09 січня 2018 року (а.с.55-61). З реєстру боржників до договору факторингу №30-09/19/02 від 30.09.2019 року вбачається, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на виконання договору факторингу передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло, на умовах визначених договором, право вимоги зокрема до ОСОБА_1 (а.с. 62-64). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 09.12.2021 року, борг відповідача ОСОБА_1 складає 57 096 грн 84 коп., з яких: нараховані 3% річних 1847, 17 грн, втрати від інфляції 4465, 07 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 32 105, 54 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 1485, 56 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0 грн, заборгованість з комісії 17 193, 5 грн, заборгованість з пені 0 грн. (а.с.24)

При розгляді даної справи судом застосовуються положення цивільного законодавства, що регулюють договірні правовідносини.

При вирішенні питання про правомірність набуття позивачем права вимоги за кредитним договором суд бере до уваги наступні обставини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, як це передбачено ч.1 ст 509 ЦК України. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор у відповідності до ч.1 ст 510 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) згідно п.1 ч.1 ст 512 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом у відповідності до ч.3 ст 512 ЦК України. Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом у відповідності до ч.3 ст 656 ЦК України. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, це передбачає ст 514 ЦК України. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Зазначене положення конкретизоване в пунктах 37, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови. Зазначене встановлено п 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. За умовами договору факторингу від 27 вересня 2019 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та від 30 вересня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цими договорами та чинним законодавством України, за плату, передбачену цим договором, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) право грошової вимоги первісного кредитора. Пунктами 2.2. цих договорів визначено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цими договорами, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді. Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Про це зазначено в п 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому. Про це зазначено в п 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Договори відступлення права вимоги за їхніми ознаками є договорами, за якими банк у зобов`язаннях за кредитним договором замінений на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестоххілс Веста», а в подальшому на ТОВ «Вердикт Капітал» як нового кредитора. ТОВ «Фінансова компанія «Інвестоххілс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» не набували право здійснювати фінансові операції стосовно боржника, оскільки за умовами договорів відступлення права вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором. Укладені між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» договори факторингу сторонами цих договорів не оспорювалися, а тому в силу ст. 204 ЦПК України є правомірними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтверджено факт укладення договору споживчого кредиту між позичальником ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» та наявності права вимоги за цим договором у позивача, суд вважає доведеним з огляду на долучені позивачем належні копії договору № 0 від 09 січня 2018 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, це передбачено ч.1 ст 612 ЦК України. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання ним умов цього договору. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростована пред`явлена сума до стягнення, за таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач належним чином умов договору не виконував, кредит в установлені строки не повернув, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 0 від 09 січня 2018 року в сумі 57 096 грн 84 коп.

Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню сума судового збору 2270 грн, сплачена позивачем при подачі позову до суду та документально підтверджена платіжним дорученням від 17.12.2021 року. Також згідно ч.1, 2 ст 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Зокрема, у відповідності до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також, вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи у відповідності до ст 137 ЦПК України. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію заявки на надання копію Договору про надання правової допомоги від 5 березня 2021 року, копію платіжного доручення від 02.12.2021 року на суму 90 000 грн, копію заявки на надання юридичної допомоги від 24.11 2021 року, у якій зафіксована сума 9 000 грн та копію витягу з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 28.11.2021 року. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 9 000 грн не є співмірними зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим представником на виконання відповідних робіт та їх обсягом, а також, ціною позову, тобто, мають частково компенсуватися в силу положень ст 137 ЦПК України в розмірі 3 000 грн.

На основі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 526, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.01.2018 року в сумі 57 096 (п`ятдесят сім тисяч дев`яносто шість) грн 84 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз,буд.5-Б, 04053,

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавіркове Талалаївського району Чернігівської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Л.В.Тіщенко