Справа № 462/3226/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/4054/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Симець В.І.,

за участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 01 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви покликалися на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 76743,94 доларів США, що еквівалентно 894170,27 грн. заборгованості за кредитним договором №KF51658 від 20 серпня 2008 року. З примусового виконання даного рішення суду відкрито виконавче провадження. 01 вересня 2021 року банком видано довідку про відсутність боргу. Внаслідок наведеного, обов`язок боржників повністю відсутній у зв`язку з його виконанням.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 01 листопада 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , подавши апеляційні скарги.

Вважають, що ухвала не відповідає нормам процесуального та матеріального права, судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Вказують, що між банком та позичальником досягнута домовленість про врегулювання боргу на умовах взаємних проступок. Борг погашений та відсутня заборгованість перед банком. Банк видав довідку та заяву від 01.09.2021 року про відсутність боргу.

Звертають увагу, що ні ЦКУ, ні ЦПК України, ні ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено алгоритм дій, визначений судом першої інстанції, а саме звернення до державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Зазначають, що відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається з документів, поданих суду, обов`язок боржника перед кредитором повністю відсутній у зв`язку з його виконанням боржником.

Вказують, що зобов`язання перед ДВС також відсутнє в силу приписів ч.2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження.

Просять скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 01 листопада 2021 року та прийняти нову ухвалу, якою визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчий лист по справі №462/3326/14-ц, виданий Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником та його представником не надано суду жодного обґрунтування звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а не до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження. Окрім цього вважав, що заявниками подано дану заяву виключно з метою ухилення від сплати виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, що є неприпустимим та порушує норми Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 76743,94 доларів США, що еквівалентно 894170,27 грн. заборгованості за кредитним договором №KF51658 від 20 серпня 2008 року.

03 вересня 2021 року банком видано довідку з якої вбачається, що ОСОБА_3 станом на 03 серпня 2021 року заборгованості за кредитом по угоді KF51658 від 20 серпня 2008 року перед АТ «Таскомбанк» не має. (т.2 а.с. 79)

Відповідно до ч. 1 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №61-1592св17.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявники покликаються на те, що рішення суду виконано в добровільному порядку в повному обсязі, що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» від 03.09.2021 року про відсутність боргу. (т.2 а.с 79)

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд першої інстанції також вказував, що заявниками не надано суду жодних доказів, що заборгованість за кредитним договором №KF51658 від 20 серпня 2008 року відсутня також у заявника ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 виступає поручителем та взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язаннях відповідача ОСОБА_3 , які виникають з умов кредитного договору №KF51658 від 20 серпня 2008 року.

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

На вказане, суд першої інстанції уваги не звернув.

Посилання суду першої інстанції на те що заявникам слід було звертатись до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження колегія суддів вважає необґрунтованим.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» не містить заборон для сторін щодо звернення до суду на підставі ст. 432 ЦПК України.

Враховуючи, що апелянтами надано докази добровільного виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що існують підстави у відповідності до ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з його добровільним виконанням. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскаржувана ухвала є такою, що постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню, з прийняттям нової ухвали про задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 01 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий документ, таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчий лист по справі №462/3226/14-ц , виданий Залізничним районним судом м.Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості за кредитним договором.

Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.