Ухвала

Іменем України

01 лютого 2022 року

місто Київ

справа № 638/8832/19

провадження № 61-688ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Харківська міська рада,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Котелевець А. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Ботштейн І. Н. у червні 2019 року звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити перебудову огорожі, що розташована на межі земельних ділянок за адресами: будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15 березня 2021 року, скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити перебудову огорожі, що розташована на межі земельних ділянок за адресами: будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 , зменшивши її висоту до двох метрів п`ятдесяти сантиметрів з боку домоволодіння АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Стислий виклад позиції заявника

ОСОБА_2 у листопада 2021 року звернулася до суду зі заявою, у якій просила роз`яснити постанову Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, а саме, чи є стіна альтанки огорожею, що розмежовує земельні ділянки між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим відповідно до рішення суду також підлягає зменшенню, та чи передбачено рішенням суду здійснення перебудови альтанки, яка розташована на межі зазначених земельних ділянок.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Роз`яснено, що постанова Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 339/8832/19 підлягає виконанню шляхом перебудови нерухомого майна - огорожі, розташованої на межі земельних ділянок за адресами: будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 . Вимоги щодо іншого майна судом не розглядалися.

Суд апеляційної інстанції врахував предмет позову у справі № 638/8832/19, а саме, здійснення перебудови огорожі, що розташована на межі земельних ділянок, належних сторонам, інші вимоги, зокрема про перебудову (реконструкцію) альтанки, у наведеній справі не пред`являлися.

Також суд апеляційної інстанції врахував висновок судової будівельно-технічної експертизи від 26 червня 2017 року № 12728, відповідно до якого збудована ОСОБА_2 на межі земельних ділянок між будинком АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2 альтанка не є нерухомим майном, а огорожа належить до нерухомого майна.

Тобто, у справі № 638/8832/19 суд апеляційної інстанції вирішив питання щодо нерухомого майна, а саме огорожі, втім питання щодо альтанки, яке не є нерухомим майном, судом не вирішувалося.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 10 січня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що постанова Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року не підлягала роз`ясненню, оскільки зазначене рішення є зрозумілим, а наведені ОСОБА_2 обставини не є такими, що можуть вплинути на виконання судового рішення.

На переконання заявника, ОСОБА_2 фактично просила роз`яснити мотиви ухваленого судового рішення та внести додаткові відомості до цього рішення.

Заявник вважає, що, роз`яснюючи власне судове рішення, суд апеляційної інстанції фактично визначив статус об`єктів: огорожі та альтанки, не перевірив, чи є альтанка складовою частиною огорожі.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Норми права, застосовані судом

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції щодо роз`яснення рішення.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності. Такий висновок Суд зробив з врахуванням такого.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 21/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником суміжного домоволодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , якою на межі земельних ділянок за зазначеними адресами здійснено будівництво огорожі висотою приблизно 5 м.

ОСОБА_1 у квітні 2016 року звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив знести за рахунок відповідача самочинно збудовані паркан та альтанку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2019 року у справі № 638/6655/16-ц позов ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого паркану задоволено частково. Постановою Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Водночас, суд апеляційної інстанції встановив, що здійснене відповідачкою на межі земельних ділянок будівництво огорожі не відповідає вимогам будівельних норм та правил, у зв`язку із чим порушує права ОСОБА_1 .

Суди апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 638/8832/19 врахували висновки судової будівельно-технічної експертизи від 26 червня 2017 року № 12728, відповідно до якої збудована ОСОБА_2 на межі земельних ділянок між будинком АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2 альтанка не є нерухомим майном, а огорожа належить до нерухомого майна. Огорожа, яка збудована ОСОБА_2 на межі зазначених земельних ділянок, не відповідає вимогам пункту 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Коефіцієнт природної освітленості будинку АДРЕСА_1 є нижчим нормативного значення і не відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006 «Природне та штучне освітлення», що викликано наявністю збудованої відповідачем огорожі, яка розташована на межі земельних ділянок. Перебудову (реконструкцію) альтанки та огорожі можливо здійснити шляхом проведення реконструкції (за проектом) відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, враховуючи вимоги ДБН В.2.5-28-2006 та пункту 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011. Максимальна висота огорожі, розташованої на межі домоволодіння АДРЕСА_3 , де коефіцієнт природного освітлення в приміщенні житлової кімнати (16), що буде відповідати вимогам

ДБН В.2.5-28-2006, складає 2, 5 м з боку домоволодіння АДРЕСА_1 .

Верховний Суд, залишаючи без змін постанову Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, наголосив, що апеляційний суд на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши вимоги

ДБН В.2.5-28:2018, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 жовтня 2018 року № 264, обставини, преюдиційно встановлені у постанові Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 638/6655/16-ц, відсутність проєкту огорожі відповідача, а також погодження будівництва цієї огорожі з сусідом або іншими особами, дійшов правильного висновку про те, що здійснене відповідачем на межі земельних ділянок будівництво огорожі не відповідає вимогам будівельних норм та правил, оскільки порушує права позивача щодо інсоляції житлових приміщень, які йому належать.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до частин першої, другої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

За правилом частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частина друга статті 271 ЦПК України).

Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Потреба у такому роз`ясненні випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Тож необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Аналіз положень статті 271 ЦПК України дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у разі, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд апеляційної інстанції, роз`яснюючи постанову Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, виходив із поставленого ОСОБА_2 питання, чи є стіна альтанки огорожею, що розмежовує земельні ділянки між домоволодіннями, належними сторонам.

Зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 638/6655/16-ц дає підстави для висновку, що альтанка розміщена (сконструйована) за периметром огорожі на межі земельних ділянок між домоволодіннями, належними позивачу та відповідачу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи збудована ОСОБА_2 альтанка не є нерухомим майном, тоді як огорожа належить до нерухомого майна. Проте, у справі № 638/8832/19, рішення у якій роз`яснено судом апеляційної інстанції, предметом позову є лише нерухоме майно - огорожа.

Отже, оскільки на межі земельних ділянок між домоволодіннями, належними позивачу та відповідачу, збудовано огорожу та альтанку, суд апеляційної інстанції, врахувавши межі позовних вимог у справі № 638/8832/19, правильно роз`яснив, що перебудові підлягає лише огорожа, оскільки альтанка не є нерухомим майном та не була предметом позову у наведеній справі.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що, роз`яснюючи власне судове рішення, суд апеляційної інстанції фактично визначив статус об`єктів - огорожі та альтанки, є помилковими, оскільки суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов у справі № 638/8832/19, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, визначив статус зазначених об`єктів, а саме альтанка, яка не є нерухомим майном, тоді як огорожа належить до складу нерухомого майна, що визначено висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції не перевірив, чи є альтанка складовою частиною огорожі, є безпідставними, оскільки зазначений об`єкт (альтанка) не був предметом позову у справі № 638/8832/19, відповідно апеляційний суд не мав встановлювати зазначену обставину.

Оцінюючи підставність доводів поданої касаційної скарги, Верховним Судом додатково враховано, що її обґрунтовано міркуваннями про необхідність переоцінки досліджених судом апеляційної інстанцій доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та за межі його процесуальних повноважень.

З урахуванням наведеного Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у є очевидно необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 3 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 638/8832/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада, про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак