Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Стародуба В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі 7/8 частин земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі 7/8 частин земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,55 га., кадастровий номер :02:000:0113, розташовану на території Червоненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

За життя спадкодавиця ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла цю земельну ділянку ОСОБА_1 .

Крім нього, на обов`язкову частку спадкового майна мала право донька померлої ОСОБА_2

21 вересня 2017 року рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області за позивачем було визнано право власності на 7/8 частин земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0113 в порядку спадкування за заповітом, обов`язкову 1/8 частку земельної ділянки успадкувала ОСОБА_2 . В подальшому він зареєстрував своє право власності на 7/8 частин земельної ділянки.

На даний час, йому та відповідачу земельна ділянка належить на праві спільної часткової власності. А тому, щоб між ним та відповідачем, як співвласниками майна, не виникали непорозуміння з приводу володіння, користування, і розпорядження та можливістю в подальшому продати свою частину земельної ділянки, у нього виникла необхідність її поділу в натурі.

Після цього він запропонував відповідачу укласти договір в нотаріальному порядку про поділ земельної ділянки в натурі, однак вона відмовилась це зробити, при цьому не надавши жодних пояснень щодо своєї відмови.

Тому просить суд виділити в натурі, належних йому, ОСОБА_1 , на праві власності 7/8 частин земельної ділянки в порядку визначеному на схемі розташування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Кіровоградська область Голованівського (Гайворонського) району Червоненської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0113, площею 2,2312 га, загальною вартістю 75853,05 грн. та припинити право спільної часткової власності.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2017 року рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ОСОБА_1 , визнано право власності на 7/8 частин земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0113 в порядку спадкування за заповітом, обов`язкову 1/8 частку земельної ділянки успадкувала ОСОБА_2 (а.с. 8-9).

ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на 7/8 частин земельної ділянки, що стверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.08.2021 р. (а.с. 10-12).

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України-Право спільної власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.367 ЦК, за домовленістю між ними.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст.364 ЦК.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідачі і є суб`єктами спільної часткової власності.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристикам подільною або не подільною.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України передбачено земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Керуючись: ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі 7/8 частин земельної ділянки - задовольнити.

Виділити в натурі, ОСОБА_1 , на праві власності 7/8 частин земельної ділянки в порядку визначеному на схемі розташування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Кіровоградська область Голованівського (Гайворонського) району Червоненської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0113, площею 2,2312 га, загальною вартістю 75853 (сімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят три) 05 грн. та припинити право спільної часткової власності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 15.02.2022