Провадження №22-ц/812/103/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2022 року м. Миколаїв

справа № 490/974/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 03 березня 2021 року під головуванням судді Гуденко О.А., повний текст якого складений 09 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 в частині вимоги про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду за заявою представника позивача.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення аліментів позивач зазначала, що з 22 квітня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З лютого 2016 року між сторонами фактично припинено шлюбні відносини та вони проживають окремо. Малолітній син проживає разом із матір`ю та знаходиться на її особистому утриманні. Посилаючись на те, що відповідач з моменту припинення шлюбних відносин свідомо ухиляється від надання матеріальної допомоги щодо утримання сина просила стягувати з ОСОБА_2 щомісячно на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову (09 лютого 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Представник відповідача не заперечував проти часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі, що дорівнює 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки у зв`язку з пандемією коронавірусної хвороби дохід відповідача значно зменшився та він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також зазначав, що за період 2016-2020 р. ОСОБА_2 сплатив на утримання сина 280 592,76 мексиканських песо, від спілкування з дитиною, сплати аліментів та необхідних додаткових витрат ніколи не ухилявся. Вказував, що в Третьому суді судового округу м. Пуебла (Мексика) вже наявні провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина та він вносить на депозитний рахунок суду аліменти, а подвійне стягнення аліментів недопустиме.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив змінити рішення в частині способу стягнення аліментів та часу, з якого стягуються аліменти, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8000 грн., починаючи з 09 листопада 2018 року.

Так, на думку апелянта, суд ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, неповно дослідив встановлені обставини справи, не дав належної оцінки доказам та прийшов до необґрунтованого висновку. Так, апелянт вказував, що відповідно до Цивільного федерального кодексу Мексики аліменти повинні визначатися в твердій грошовій сумі, в натуральній формі або змішаній формі, а тому рішення суду про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) не підлягатиме визнанню та виконанню на території Мексики. Аліменти у розмірі 8000грн., на думку відповідача, є достатніми для рівня життя, необхідного для гармонійного розвитку дитини. Крім того, дохід ОСОБА_2 не є гарантовано високим та залежить від ряду чинників, зокрема напливу туристів, сезону. Крім того у зв`язку з пандемією COVID-19 у Мексиці на тривалий час було введено жорсткий карантин і це значно вплинуло на фінансовий стан відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко Т.В., посилаючись на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Зазначала, що відповідно до вимог закону вибір способу стягнення аліментів віднесено до права того з батьків, з ким проживає дитина, тобто позивачки ОСОБА_1 , тоді як остання наполягає на визначенні розміру аліментів саме у частці від заробітку (доходів) відповідача, а не у твердій грошовій сумі. Крім того звертає увагу, що у відповідача відсутні інші утриманці, він є фізично здоровою людиною та є приватним підприємцем і отримує значний дохід.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 вказував, що встановлення розміру аліментів як ј частки його доходів буде помилковим, оскільки для визначення конкретної суми аліментів буде необхідно більше часу і формальностей, що відкладе відповідну сплату аліментів і поставить у ризиковане положення здоров`я дитини. Зазначав, що згідно надісланих на адресу Миколаївського апеляційного суду звітів по його банківському рахунку та декларацій розмір його доходів щомісячно складає 8000 мексиканських песо, а ј від цієї суми складатиме 2000 мексиканських песо, що є нижче від тієї суми яку він щомісячно перераховує на утримання сина на депозитний рахунок у Третьому суді судового округу м. Пуебла (Мексика), та надсилає позивачці через MoneyGram, а тому просив встановити розмір стягнення з нього аліментів у суммі 6500 мексиканських песо на місяць.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Залозна Д.П. - підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги з урахуванням уточнень щодо розміру аліментів, який визнає відповідач. Також зазначала, що для визнання та виконання рішення суду про стягнення аліментів за кордоном розмір аліментів має бути визначений в твердій грошовій сумі, в іншому випадку заявнику може бути відмовлено у виконанні рішення суду України через невідповідність вимогам закону Мексики.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко Т.В. - просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 22 квітня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Миколаєві. Через два місяця після народження дитини сторони разом із сином поїхали до Мексики. Дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до законодавства Мексики була зареєстрована як громадянин Мексики. У лютому 2016 року позивачка разом із дитиною за спільною домовленістю із відповідачем виїхала до України. З цього часу ОСОБА_4 проживає та зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач є громадянином Мексики, де постійно проживає.

У Третьому суді по сімейним справам судового округу м. Пуебла (Мексика) відповідачем була порушена справа № 236/2017, що відноситься до сімейної процедури у формі пропозиції про сплату аліментів на користь дитини ОСОБА_4 у розмірі 5500 мексиканських песо на місяць через відповідні перерахування на накопичувальний рахунок Верховного суду юстиції для того, щоб цей орган після вирішення цієї справи та беручи до уваги перебування отримувача в Україні, встановив для заявника спосіб, яким він буде зобов`язаний здійснювати наступні платежі.

У суді першої інстанції позивач підтвердила отримання нею повідомлення та судових документів відповідно до норм міжнародного права щодо пропозиції про сплату аліментів від відповідача, проте не погодилася на неї, оскільки вважає, що дохід відповідача дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі і запропонованої ним суми недостатньо для утримання дитини.

Отже, сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання доньки.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статей 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Задовольняючи позов суд першої інстанції керувався положеннями ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України та виходив з того, що відповідач є фізично здоровим, інших утриманців не має, суду не повідомив про розмір своїх доходів, при цьому мав можливість вносити кошти в еквіваленті приблизно по 8500 грн. щомісячно на депозитний рахунок судової установи Мексики в рахунок сплати аліментів на утримання сина, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти в розмірі ј частки від його заробітку (доходу).

Проте, колегія суддів вважає, що при визначенні аліментів у розмірі ј частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 судом першої інстанції не в повній мірі враховано матеріальний стан відповідача, якнайкращі інтереси малолітньої дитини та особливості виконання цього рішення в Мексиканських Сполучених Штатах.

Так, відповідно до наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції декларацій про сплату федеральних податків за липень-листопад 2021 року його загальний дохід становить 8 000 мексиканських песо на місяць (т. 4 а.с. 100, 109,117, 125, 134).

З огляду на викладене, враховуючи добровільну згоду відповідача на сплату ним аліментів на утримання дитини в розмірі 6 500 мексиканських песо на місяць, визначення аліментів у розмірі ј частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 буде суперечити інтересам дитини щодо забезпечення умов життя, необхідних для її розвитку.

Доказів тверджень позивачки про отримання відповідачем доходів у більшому розмірі, матеріали справи не містять та таке не підтверджується наданими ОСОБА_2 звітами по його банківському рахунку та деклараціями про розмір його доходів.

Щодо викладених у відзиві на апеляційну скаргу доводів про передбачене Сімейним Кодексом України право саме позивачки визначати спосіб стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Так, приписами частини другої статті 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно частин 7, 8 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 13 СК України передбачено, що частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Позов у даній справі заявлений громадянкою України ОСОБА_1 до громадянина Мексики ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітнього сина ОСОБА_4 , який є громадянином Мексики і громадянином України.

Частиною першою статті 67 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

У відповідності до статті 66 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Крім того, Україна та Мексика є Сторонами багатосторонньої Конвенції ООН про стягнення аліментів за кордоном, укладеної у Нью-Йорку 20.06.1956 року. Частиною третьою статті 6 цієї Конвенції, яка діє у відносинах між приєднаними до неї Сторонами, встановлено, що правом, що застосовується під час визначення всіх питань, що виникають у зв`язку з будь-яким таким позовом або провадженням, є право держави відповідача, зокрема її міжнародне приватне право.

За такого, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що оскільки Цивільним федеральним кодексом Мексики аліменти повинні визначатися в твердій грошовій сумі, в натуральній формі або змішаній формі, то можуть виникнути істотні труднощі при визнанні та виконанні на території Мексики рішення суду про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу).

До того ж відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України (т. 3 а.с. 182-188, т. 4 а.с. 149 зв.) із практики застосування Конвенції про стягнення аліментів вбачається, що більшість країн-учасниць не можуть виконувати рішення про стягнення аліментів, визначених у частці від доходу, а тому приймають до розгляду лише ті рішення, у яких розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, колегія судів вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - у розмірі 9 000 грн. на місяць з урахуванням валютного курсу на час фактичної сплати аліментів, що на час перегляду справи апеляційним судом за офіційним курсом Національного Банку України становить 6 524,10 мексиканських песо, яка є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд апеляційної інстанції враховує, що сімейне законодавство виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Отже, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Між тим, позивачка є працездатною особою, доказів наявності у неї інших утриманців матеріали справи не містять і вона на це не посилається, відомостей щодо свого матеріального стану ОСОБА_1 не надано, а тому відсутні підстави вважати, що вона не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму синові.

Крім того, відповідно до ст. 192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

За такого на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає зміні.

Доводи ОСОБА_2 про необхідність призначення судом аліментів починаючи з 09 листопада 2018 року, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та факт перерахування відповідачем у добровільному порядку коштів на депозитний рахунок судової установи Мексики не впливає на правильність зазначеного судом часу, з якого присуджено аліменти на дитину - з дня пред`явлення ОСОБА_1 даного позову - 09 лютого 2018 року.

З огляду на результати апеляційного перегляду та враховуючи, що ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то відсутні підстави для стягненню з неї судового збору, сплачено відповідачем за апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником - ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року в частині стягнення з відповідача аліментів - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) грн щомісячно, починаючи з 09 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням валютного курсу на час фактичної сплати аліментів.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складений 07 лютого 2022 року