ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/103/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-10/00 Категорія: на ухвалу Кондрацька Н.М
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

Секретар Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ;

представник відповідача - адвокат Давигора С.А.;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_3 - адвокат Давигора С.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Кондрацької Н.М. у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси 11.11.2021 року, за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

23 червня 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Клопотання про скасування заходів забезпечення ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 вказує, що, бажаючи реалізувати право власності на розпорядження майном, ОСОБА_3 дізнався про наявність арешту, накладеного ухвалою Придніпровського народного суду м.Черкаси від 16 жовтня 1996 року.

Листом районного суду від 02 червня 2021 року скаржнику було повідомлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходилась цивільна справа № 2-1783/96 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини та відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України № 22 від 11 лютого 2010 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 березня 2010 року за № 201/17496, вказана вище цивільна справа була знищена за терміном зберігання.

Крім того, згідно до контрольного журналу 1.29 справу № 2-1783/96 було неодноразово перереєстровано та присвоєно кінцевий номер № 2-10/00.

Оригінал ухвали про залишення позову без розгляду у вказаній цивільній справі № 2-10/00 від 17 березня 2000 року зберігається в архіві суду, копії якої скаржнику так і не було надано.

Звернувшись до Першої Черкаської нотаріальної контори щодо отримання копії ухвали про накладання арешту з архіву, ОСОБА_3 отримав відповідь від 04 червня 2021 року, у якій вказується, що вся переписка щодо накладання заборон та арештів на житлові будинки та квартири по 2000 рік включно, була знищена, тому надати копію немає можливості.

Листом від 08 червня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси повідомив, що будь-яких інших справ у суді з таким же складом учасників не було, у зв?язку з чим, можливо чітко стверджувати, що арешт був накладений у межах справи № 2-1783/96 (останній присвоєний номер № 2-10/00).

На підставі вище вказаного, ОСОБА_3 просив суд скасувати арешт, накладений ухвалою Придніпровського народного суду м. Черкаси від 16 жовтня 1996 року, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - адвокат Давигора Світлана Анатоліївна подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що ОСОБА_3 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_3 вказує, що у 1996 році існував спір з майновими вимогами на його майно, про накладений арешт йому стало відомо лише у серпні 2021 року, коли скаржник мав намір реалізувати свої правомочності, як власника квартири, і розпорядитися своїм майном на користь своїх дітей. Однак, через наявність заборони відчуження в реєстрі речових прав на нерухоме майно, його право не може бути застосовано, оскільки накладений арешт на кватиру забороняє її реалізацію.

Скаржник посилається, що ухвала Придніпровського народного суду м. Черкаси від 16 жовтня 1996 року, яка не з його вини була знищена, оскільки закінчились, передбачені законом строки зберігання, мала місце в даній справі, саме як підстава накладання арешту на майно заявника, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність припущень про наявність такої ухвали, оскільки у довідці з РРПнНМ та реєстру прав власності, чітко вказано підставу накладання арешту - ухвала, номер справи № 2-10-00, яка збігається з номером у діловодстві Придніпровського районного суду м. Черкаси, де серед сторін вказаним є і заявник ОСОБА_3

Представника скаржника адвокат Давигора С.А. вважає, що оскільки було доведено існування ухвали про накладання арешту, то посилання в реєстрі речових прав на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси є достатнім доказом вважати, що такий документ існував і виступав підставою для Першої Черкаської державної нотаріальної контори накласти заборону відчуження на майно заявника у 1996 році під час розгляду цивільної справи, який після залишення позову без розгляду відповідно до вимог закону не був вирішений та скасований.

В апеляційній скарзі зазначається скаржником, що суд не взяв до уваги те, що цивільна справа № 2-10/00 вирішена, відповідно немає необхідності у продовженні заходів забезпечення позову, і в якості доказу наявний єдиний документ - ухвала про залишення позову без розгляду, яка знаходиться в матеріалах справи, але суд в порушення вимог процесуального закону не вирішив питання щодо скасування арешту.

Представник скаржника Давигора С.А. вважає, що захист права власності має пріоритетне значення, а тому, зважаючи на відсутність обставин, за яких було накладено арешт нерухомого майна, іншим шляхом поновити порушене право власника неможливо.

Враховуючи вищевказане, представник ОСОБА_3 - адвокат Давигора Світлана Анатоліївна просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову шляхом скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу скаржника не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника, представника заявника адвоката Давигора С.А., які з?явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на не повному і об?єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин заяви про забезпечення позову, судом допущено порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви про скасування арешту на квартиру, оскільки прийшов до висновку, що жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведено факту винесення 16 жовтня 1996 року ухвали саме Придніпровським районним судом м. Черкаси про забезпечення позову у цивільній справі № 2-10/00 про накладання арешту на квартиру.

В оскаржуваній ухвалі районний суд вказав, що вирішення даного питання можливе лише в межах конкретно розглянутої судом справи, а не абстрактної, визначеної внаслідок здогадок чи припущень.

Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, висновки суду не відповідають матеріалам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно даних копії свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 є спадкоємцем в рівних частках на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 4).

Із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 264547693 від 06 липня 2021 вбачається, що наявний запис - реєстраційний номер обтяження 5014685, зареєстрований 24 травня 2007 реєстратором Першою Черкаською державною нотаріальною конторою на підставі: «ухвала, б/н, 16.10.1996, Нарсуд, Придніпровський район» на квартиру АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 »( а. с. 26-29).

Листами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2021 № 1.5/66/21-вих/2-10/00 та від 08 червня 2021 за № 1,5/71/2021 у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходилась цивільна справа № 2-1783/96 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини.

Відповідно до переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом державної судової адміністрації України № 22 від 11 лютого 2010 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 березня 2010 за № 201/17496, вказана вище справа була знищена за терміном зберігання.

Крім того, згідно даних контрольного журналу 1,29 справу № 2-1783/69 неодноразово перереєстровано та присвоєно даній справі кінцевий номер № 2-10/00. Крім того, відповідно до Переліку судових справ і документів, у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси у 1996 році окрім цивільної справи № 2-1783-96 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини, не зареєстровано жодної справи з учасниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( а. с. 5-6).

Листом Першої черкаської нотаріальної контори від 04 червня 2021 про отримання копії з архіву відповідної ухвали про накладення арешту, ОСОБА_3 повідомлено, що переписка щодо накладення заборон та арештів на жилі будинки та квартири по 2000 рік включно була знищена, у зв`язку з терміном зберігання.

На підставі викладеного, нотаріальна контора позбавлена можливості надати копію ухвали про накладення арешту (а. с. 8).

Відповідно до листа КП «ЧООБТІ» від 03 вересня 2021 року в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 судове рішення щодо накладення арешту на вищевказану квартиру відсутнє.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з наданою копією ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.03.2000 (справа 2-10/00) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини залишити без розгляду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що скасування заходів забезпечення позову можливе лише в межах конкретно розглянутої судом справи, а не абстрактної, визначеної внаслідок здогадок чи припищень, оскільки жодних припущень немає, так як в суді дійсно перебувала на розгляді цивільна справа, позовні вимоги в якій залишено без розгляду. Проте, районний суд, в порушення вимог процесуального закону не вирішив питання щодо арешту квартири, накладеного ухвалою суду, який в разі вирішення спору чи залишення позову без розгляду, повинен був вирішити питання арешту квартири заявника.

Однак, районним судом не взято до уваги той факт, що відповідно до листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2021 року у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси у 1996 році крім цивільної справи № 2-1783/96 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини, не зареєстровано жодної справи з такими учасниками справи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини справи, оскільки про наявність оскаржуваної ухвали свідчить довідка з ДРРПНМ та реєстру прав власності, де чітко вказано підставу накладання арешту, а саме ухвала у справі № 2-10/00, яка зберігається з вищевказаним номером у діловодстві Придніпровського районного суду м. Черкаси, тому висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено порушення норм процесуального права, що дає підстави суду апеляційної інстанції скасувати незаконну ухвалу районного суду (а. с. 28).

У відповідності до вимог ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п?яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги процесуального закону, тому безпідставно відмовив заявнику у задоволенні клопотання про скасування арешту на квартиру, оскільки таким чином порушується право власності ОСОБА_3 .

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки справу № 2-10/00 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини було залишено без розгляду, будь-який виконавчий документ на примусовому виконанні у виконавчій службі не перебуває, заходи на даний час можуть порушувати законні права скаржника, а тому з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у подальшій наявності заходів забезпечення позову на даний час немає потреби, оскільки пройшов тривалий час і навіть всі матеріали справи знищено за строками зберігання.

Отже, апеляційний суд, приймаючи до уваги, що позов було залишено без розгляду, тому відпали і підстави для забезпечення позову, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону, та дійшов помилкового і передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з нерухомого майна заявника, квартири АДРЕСА_1 з вищевказаних підстав, допустивши порушення вимог процесуального права, тому вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали суду першої інстанції є обґрунтованими та підлягають задоволенню апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують хибні висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни про забезпечення позову, а тому вимоги апеляційної скарги, у зв`язку із порушенням вимог процесуального права, підлягають повному задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни підлягає задоволенню, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини - скасуванню, оскільки арешт, накладений ухвалою Придніпровського народного суду від 16 жовтня 1996 року, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, так як порушує законні права власника нерухомого майна заявника ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни - задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини - скасувати, прийняти нову постанову.

Клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Придніпровського народного суду від 16 жовтня 1996 року, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук