головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
провадження № 22-ц/824/961/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товарної біржі "Електронні торгові системи", треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товарної біржі "Електронні торгові системи" треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів.

Позовна заява обґрунтована тим, що 25 квітня 2013 року між ПАТ "Астра Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 41023, за яким позивач отримав кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 115 000 грн. В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між позивачем та банком був укладений іпотечний договір від 25 квітня 2013 року, відповідно до якого в іпотеку була передана квартира, що належала позивачеві, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В грудні 2013 року ОСОБА_2 повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договором на користь нового кредитора ПАТ "Дельта Банк". 27 липня 2017 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. від 2 березня 2016 року, індексний номер 28561554, була проведена державна реєстрація права власності на належну позивачу квартиру на користь ПАТ "Дельта Банк". Про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру за ПАТ "Дельта Банк" позивач не повідомлявся.

24 липня 2018 року були проведені електронні торги щодо продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_3 . Позивач вважав, що відповідачем безпідставно набуто право власності на квартиру, оскільки банком було порушено порядок звернення стягнення на майно, а саме жодних повідомлень про звернення стягнення і про намір до вчинення таких дій стосовно квартири з боку банку та/або нотаріуса до позивача не надходило. Відсутнє підтвердження факту невиконання умов кредитного договору та іпотечного договору. Порушено порядок державної реєстрації речових прав, оскільки банком та державним реєстратором не було проведено перевірки виконання позивачем (як боржником) кредитного договору. Порушено порядок проведення торгів.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товарної біржі "Електронні торгові системи", треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, але яка вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, 13 серпня 2021 року звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України після тривалих переговорів між скаржником та позивачем з метою забезпечення юридичного захисту прав скаржника (апелянта) було укладено нотаріально посвідчений договір про спільне проживання чоловіка та жінки від 13 серпня 2021 року, яким було повністю врегульовано майнові відносини сторін та визначено правовий режим права спільної сумісної власності майна сторін, набутого сторонами майна у період з 1 січня 2010 року по 13 серпня 2021 року. Відповідно до пункту 9.2. нотаріально посвідченого договору про спільне проживання чоловіка та жінки від 13 серпня 2021 року, зважаючи на тривалий час проживання сторонами однією сім`єю, керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони дійшли згоди та встановили, що умови зазначеного договору застосовуються до відносин скаржника (апелянта) та позивача, які виникли до його укладення у період з 1 січня 2010 року по 13 серпня 2021 року.

Звертає увагу, що на даний час відсутні будь-які судові рішення, що визнають укладений між скаржником (апелянтом) та позивачем нотаріально посвідчений договір про спільне проживання чоловіка та жінки від 13 серпня 2021 року недійсним.

Зазначає, що під час спільного проживання чоловіка та жінки, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, між позивачем та скаржником було придбане нерухоме майно, що є їх спільною сумісною власністю - однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена однокімнатна квартира була придбана позивачем та скаржником за спільні кошти та за спільною згодою була зареєстрована на ім`я позивача.

Звертає увагу суду, що не була повідомлена про проведення електронних торгів щодо відчуження квартири і своєї згоди не надавала. На момент проведення оскаржуваних електронних торгів відповідачу 1 було достеменно відомо про факт проживання скаржника (як члена сім`ї згідно норм ЖК УРСР) з позивачем однією сім`єю в спірній квартирі, що підтверджується виданою на ім`я скаржника (апелянта) довідкою про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання перебування фізичних осіб Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вих. № 31794658 від 13 липня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована з 6 листопада 2015 року по час розгляду цієї справи апеляційним судом за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що відповідач 1 діяв недобросовісно та приховав від третьої особи ОСОБА_3 майнові інтереси (права) скаржника (апелянта), як члена сім`ї позивача та відповідний правовий статус спільно набутого майна під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відповідно до ст. 74 СК України.

Також вказує, що не несе відповідальності власним майном за зобов`язаннями позивача, а тому стягнення могло бути накладено лише на його частку в майні і тільки після виділу його частки в натурі. Виділ частки скаржника (апелянта) із спільного майна в натурі не здійснювався.

29 жовтня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Шутова О., в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що договірспільного проживання чоловіка і жінки, про який вказує апелянт, був укладений(нотаріально посвідчений) 13 серпня 2021 року та відповідно до умов п. 9.1. у цю дату набрав чинності, тоді як право власності на нерухоме майно (квартиру), яке було предметом торгів, було набуте АТ "Дельта Банком" 2 березня 2016 року, а спірні електронні торги було проведено 24 липня 2018 року.

Крім того зазначає, що як підтверджується матеріалами справи, на підставі Іпотечного договору (пункт 1.2) ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належну йому на праві особистої приватної власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

Наголошує на тому, що на момент укладання Іпотечного договору, а також здійснення заходів зі звернення стягнення на предмет іпотеки, вказане нерухоме майно належало ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності індексний номер № 2592096, виданого 18 квітня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю.

Вказує, що станом на момент проведення державної реєстрації права власності на передане ОСОБА_2 в іпотеку нерухоме майно за АТ "Дельта Банк" у 2016 році, а також станом на момент проведення відкритих електронних торгів у 2018 році та розгляду цієї цивільної справи вказаний Іпотечний договір був та є чинним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Буша А.В. просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу (а.с. 38-39).

24 січня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування заяви апелянт вказує, що відповідно до виданого Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району міста Києва медичного висновку Національної служби здоров`я про тимчасову непрацездатність від 21 січня 2022 року №X23T-52XC-EH59-P95C ОСОБА_1 , було встановлено діагноз "Грип з іншими респіраторними проявами, вірус не ідентифікований".

Відповідно до ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, проте суд може відкласти розгляд справи, якщо повідомлені стороною причини неявки буде визнано поважними.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин неявки ОСОБА_1 з таких міркувань.

Відхиляючи клопотання про відкладення справи суд враховує, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ґрунтовно і змістовно виклала свою позицію щодо незаконності і необґрунтованості судового рішення та наявності підстав для його скасування.

Крім того, в судовому засіданні 25 січня 2022 року був присутній представник ОСОБА_1 - адвокат Буша А.В., який також виклав свою позицію щодо оскаржуваного рішення суду першої інстанції та надав пояснення по справі.

Також на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про прийняття та долучення до матеріалів справи додаткових доказів, в якому вона просила також відкласти розгляд справи для надання іншим учасникам справи часу для ознайомлення з додатково наданими доказами.

Колегія суддів відхилила заявлене клопотання, оскільки сторони по справі були обізнані з наданими доказами та не заявили клопотання про відкладення розгляду справи для надання їм часу для ознайомлення з наданими доказами.

З огляду на викладене та з метою дотримання передбачених законом розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , а вказані у заяві про відкладення розгляду причини неявки визнати такими, що не перешкоджають розгляду справи за участі її адвоката.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження в справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Згідно з п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала у часті у справі, права апеляційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Разом з тим, колегія суддів, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що рішенням суду першої інстанції не вирішено питання про її права, свободи, інтереси або обов`язки з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 квітня 2013 року між ПАТ "Астра Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №41023, за умовами якого останній отримав кредитну лінію з кредитним лімітом в розмірі 115 000 грн в строки та на умовах, визначених договором, строк повного виконання кредитних зобов`язань за яким наступає 25 квітня 2018 року (а.с.10-15).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, між сторонами кредитного договору було укладено іпотечний договір від 25 квітня 2013 року, який було посвідчено нотаріусом за №946, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , належна ОСОБА_2 на праві власності (а.с.72-77).

Відповідно до п.5.7, 7.5 договору іпотеки позивач добровільно передбачив в момент його укладання можливі наслідки невиконання умов кредитного договору, зокрема надавши іпотекодержателю право позасудового звернення стягнення на заставне майно, в порядку, визначеному ст. 37 ЗУ "Про іпотеку".

2 грудня 2013 року між ПАТ "Астра Банк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ "Астра Банк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "Астра Банк", як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ "Астра Банк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "Астра Банк" від боржників повного, належного та реального виконання за кредитними та забезпечувальними договорами.

В грудні 2013 року позивачем від банку було отримано повідомлення про відступлення права вимоги за описаним кредитним договором та іпотечним договором на користь нового кредитора ПАТ "Дельта Банк" (а.с.16).

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по даному кредитному договору №41023 від 25 квітня 2013 року.

Враховуючи, що банк отримав право вимоги за кредитним договором №41023 від 25 квітня 2013 року, зі сторони позивача було не дотримано належного виконання умов кредитного договору, в результаті чого банк звернувся до нотаріуса для реєстрації права власності на предмет іпотеки за банком на підставі іпотечного застереження.

У липні 2018 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товарної біржі "Електронні торгові системи" треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товарної біржі "Електронні торгові системи", треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів відмовлено.

13 серпня 2021 року особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки квартира АДРЕСА_2 належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя.

Однак колегія суддів не може погодитись із такими доводами з урахуванням наступного.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв, як вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, слід урахувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Цивільний процесуальний закон також як учасників справи виділяє третіх осіб, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін, або якщо третя особа має свої вимоги щодо предмету спору.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 не погоджуючись із рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. від 2 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості - однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ПАТ "Дельта Банк" звертався з позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. від 2 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості - однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 року у справі № 753/13859/17 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ "Дельта Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В., 3-тя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним, скасування рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 13534278 від 25 лютого 2016 року було відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції не було оскаржене ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_1 та набрало законної сили.

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, правомірність набуття АТ "Дельта Банк" права власності на предмет іпотеки було підтверджено (встановлено) рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 року за результатами розгляду справи № 753/7503/20.

Крім того, у травні 2020 ОСОБА_2 також звертався до Дарницького районного суду м.Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: ПАТ "Дельта Банк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов А.В., в якому просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, індексний номер 2592096.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року в справі № 753/7503/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ "Дельта Банк", треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов А.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння також було відмовлено. На час апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 цієї справи наведене рішення не набрало чинності.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року у справі № 753/24315/21 про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільно набутого майна.

Вказаним рішенням встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1 лютого 2010 року по 17 січня 2022 року, а також шляхом поділу спільного майна в рівних частках визнано за громадянкою ОСОБА_1 право спільної часткової власності на Ѕ нижче зазначеного рухомого майна, а саме: Бойлер THERMEX IU 50 V; Духова шафа електрична PYRAMIDA F 84 ETR BLACK RUSTICO; Електрична варочна поверхня PYRAMIDA CFEA 640/1 RUSTICO; Двокамерний холодильник INDESIT NBS 18 АА UA; Витяжка PYRAMIDA КН 60 (BLACK RUSTICO); Пральна машина автомат компактна INDESIT IWSC 5105 CIS; Ноутбук HP 255 G5; Телевізор ROMSAT 43FK1810Т2; Меблева шафа-купе; Меблева кухня зі стільницею без мийки.

Разом з тим, у вказаному рішенні не було встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилання ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення позовних вимог у цій справі на нотаріально посвідчений договір про спільне проживання чоловіка та жінки від 13 серпня 2021 року також є необґрунтованими, оскільки вказаний договір містить загальні положення та не визначає конкретний перелік майна, на який поширено режим права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , зокрема на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, апеляційна скарга не містить доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 на час проведення електронних торгів на спірну квартиру була її безумовним співвласником, оскільки ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 на час набуття останнім права власності на спірну квартиру, що була придбана ОСОБА_3 на оспорюваних електронних торгах, а тому право спільної сумісної власності на цю квартиру не є таким, що презюмується. За таких обставин, набуття у спільну сумісну власність спірного майна підлягає доведенню. Надані ОСОБА_1 рішення суду про встановлення факту перебування її з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах з 1 лютого 2010 року та нотаріальний договір про спільне проживання чоловіка та жінки датовані після подій: укладення іпотечного договору, реєстрації права власності на спірну квартиру за кредитором на підставі іпотечного застереження та відчуження кредитором спірної квартири на електронних торгах новому власнику ОСОБА_3 . Крім того, відповідно судом та нотаріусом не було встановлено очевидних та безумовних обставини належності права спільної сумісної власності на спірну квартиру ОСОБА_1 . Обставини правомірності набуття кредитором ПАТ "Дельта Банк" права власності на спірну квартиру та правомірності набуття новим власником ОСОБА_3 права власності на цю квартиру були предметом перевірки в судовому порядку, під час чого не було встановлено порушених прав ОСОБА_2 та не спростовано набуття права власності на спірну квартиру новими власниками.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки ОСОБА_1 , оскільки права, на захист яких подано нею апеляційну скаргу, належать іншим особам.

Зазначені вимоги стосувались виключно позивача та нових власників спірної квартири, спочатку банку, як іпотекодержателя, та останнього набувача прав на цю квартиру на підставі електронних торгів. Відповідно підстави позову обґрунтовані з посиланням саме на відповідні правовідносини і події, що передували виникненню цього спору.

Отже судом ухвалено рішення у спорі, що існував виключно між сторонами, які приймали участь у справі.

ОСОБА_1 не може уважатися належним відповідачем за вимогами про визнання недійсним електронних торгів, оскільки вона не має очевидного та безумовного зв`язку з оскаржуваним рішенням, а саме очевидних та безумовних прав на предмет продажу, яке було виставлене на електронних торгах відповідачем у справі. Право власності на спірне майно, яке набув банк, не спростовано.

З вказаного слід дійти висновку, що судом першої інстанції не вирішено питання про права ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга не містить інших обґрунтованих доводів на спростування заявлених вимог та рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

В даному випадку судом встановлено, що питання про права та обов`язки ОСОБА_1 оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось, а тому апеляційне провадження, відкрите за її апеляційною скаргою, підлягає закриттю.

Керуючись ст. 356, 362 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товарної біржі "Електронні торгові системи", треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2022 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба