Справа № 323/1021/21
Провадження № 2/323/105/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі за текстом позивач, АТ «Універсал Банк») звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 25.06.2018 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, розміщені на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг (далі Договір). Позивачем, на підставі вказаного договору, в рамках проекту «Monobank», відповідачу відкрито поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, встановлено кредитний ліміт у вигляді поновлювальної кредитної лінії, в межах якого надано кредит у розмірі 1000,00 грн., цим самим виконавши в повному обсязі свої зобов`язання за договором. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту не виконує, станом на 30.05.2019 за нею утворилась кредитна заборгованість в розмірі 17603,67 грн., що включає борг за наданим кредитом (тілом кредиту) на суму 8733,20 грн. та пеню і комісію на суму 8870,47 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 26.05.2021 відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

10.06.2021 до суду надійшов письмовий відзив на позов із запереченнями відповідача проти його задоволення. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач не заперечує факту користування карткою «Monobank» в межах доступного ліміту на суму 1000,00 грн., але позивач не надав належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору, оскільки істотні умови такого договору (зокрема, сума кредиту, процентна ставка та строк повернення) в належний спосіб узгоджені не були (надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписувались і не узгоджувались). Крім того, позивач не надав жодних доказів на підтвердження збільшення ліміту за карткою, який від початку складав 1000,00 грн. і в подальшому не змінювався. Тому вимога про стягнення тіла кредиту на суму 8733,20 грн. є безпідставними.

01.07.2021 до суду надійшла письмова відповідь позивача на відзив відповідача, в якій висловлена незгода з доводами останнього. Зокрема, позивач наполягав, що між сторонами був укладений в електронній формі кредитний договір на умовах, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з якими відповідач погодився шляхом накладення електронного цифрового підпису на умовах кредитування. При цьому користування мобільним додатком «Monobank» та виданою банком кредитною карткою є технічно неможливим без погодження клієнтом в електронній формі умов кредитування. Щодо розміру заборгованості, яка перевищує встановлений по картці ліміт, представник позивача зазначив, що різниця між цими сумами є овердрафтом, який виник через недостатність на рахунку власних коштів клієнта для погашення поточної заборгованості та надання банком кредиту для погашення цієї заборгованості.

В судове засідання з розгляду справи представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Постановлена в подальшому ухвала суду від 08.07.2021 про обов`язку участь представника позивача в судовому засіданні не була виконана з посиланням представника позивача та велику зайнятість в аналогічних справах.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пославшись на доводи, викладені у відзиві на позов. Додатково наполягала на тому, що вона дійсно протягом певного часу користувалась коштами, доступними за допомогою банківської картки «Monobank» в межах встановленого ліміту 1000,00 грн., в тому числі поповнювала рахунок власними коштами. Однак в подальшому, після списання 06.01.2019 з її рахунку грошової суми в розмірі 7024,00 грн., яке вона не ініціювала, відповідач припинила користування карткою. Оскільки перед тим баланс на рахунку був на користь відповідача, а вказану транзакцію вона не ініціювала, відповідач не вважає, що існує заборгованість. Крім того, відповідач наполягала на тому, що не укладала договір з позивачем шляхом накладення електронного цифрового підпису.

В подальшому, ухвалою суду від 28.09.2021 від позивача, за клопотанням відповідача, були витребувані докази накладення відповідачем електронного цифрового підпису на умови та правила надання банківських послуг як додаток до поданої нею анкети-заяви, а також докази щодо проведення транзакції з рахунку відповідача від 06.01.2019 на суму 7024,00 грн. Вказану ухвалу позивач виконав шляхом надання роздруківок скрин-шоту з мобільного додатку «Монобанк» та копії квитанції № 2_4118_38998 від 06.01.2019, згідно якої з рахунку відповідача а користь одержувача «UAPAY_OLX, PR. OBOLONSKIY, 35, KYIV, UA» були переведені грошові кошти на суму 7024,00 грн.

В судовому засіданні 09.02.2022 відповідач підтримала раніше висловлені заперечення, а також звернула увагу на те, що за наданим позивачем розрахунком заборгованості до тіла кредиту в сумі 8733,20 грн. включені проценти за лютий, березень та квітень 2019 року, які в будь-якому разі не підлягають стягненню, оскільки відповідач не погоджувала розмір цих процентів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору позивачем надано фотокопію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 25.06.2018.

У зазначеній Анкеті-заяві містяться анкетні відомості про відповідача, його прохання відкрити поточний рахунок у гривні, а також підтвердження, що відповідач погоджується з тим, ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також заява містить підтвердження того, відповідач ознайомився Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Крім того, анкета-заява містить прохання відповідача вважати наведений у заяві зразок його підпису або його аналоги (в тому числі електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, а також засвідчення відповідачем генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що становить собою наведену в анкеті-заяві безпосередньо буквено-цифрову комбінацію.

Відповідач факту підписання 25.06.2018 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Універсал Банк» не заперечувала.

Факт підписання відповідачем Анкети-заяви про надання банківських послуг 25.06.2018 року не суперечить доводам позивача щодо надання відповідачу з цієї дати кредиту на картковий рахунок, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Випискою по картковому відповідача, за період з 25.06.2018 по 01.03.2020, яка долучена АТ «Універсал Банк» до матеріалів, підтверджується, що відповідач користувався коштами, доступними за допомогою кредитної картки, що й сама відповідач не заперечувала.

Водночас сама Анкета-заява не містить жодних відомостей про розмір кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитом, строк кредитування, ставки штрафу, пені та комісії тощо.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою від 25.06.2018, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank».

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Універсал Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, розміщені на сайті https://www.Monobank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.06.2018 шляхом підписання анкети-заяви.

Посилання позивача на факт укладення електронного договору суд також змушений відхилити, оскільки позивач не надав доказів того, який саме електронний документ був підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, які і не надав доказів використання відповідачем мобільного додатку «Monobank».

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Водночас довідкою про рух коштів по картці відповідача підтверджується, що в період з 25.06.2018 по 06.01.2019 відповідач активно користувався коштами на рахунку, доступними за допомогою банківської картки «Монобанк», в тому числі поповнювала рахунок власними коштами, внаслідок чого на рахунку знаходились як кредитні кошти, так і власні кошти відповідача.

Остання транзакція, яку відповідач провела за рахунок коштів, доступних за допомогою вказаної банківської картки, був переказ 06.01.2019 грошових коштів на суму 7024,00 грн., який у виписці відображений у колонці «деталі операції» під найменуванням «uapay.ua».

При цьому до вчинення цієї операції баланс на рахунку становив 1193,43грн., а після операції «-5830,57 грн.», тобто внаслідок саме цієї операції у відповідача виникла заборгованість по рахунку на суму 5830,57 грн., і в подальшому відповідач жодних операцій по рахунку не проводила, а банк почав нараховувати проценти та штрафні санкції.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що вона не проводила вказаної операції, а грошові кошти були списані з її рахунку поза її волею невідомо якою особою.

Так, виписка про рух коштів по рахунку відповідача свідчить, що ще 26.12.2018 нею була проведена транзакція з призначенням платежу «uapay.ua» на суму 7024,00 грн., але за рахунок її власник коштів на рахунку. Після цього, 06.01.2019, але зранку, о 04 год. 37 хв., операція була скасована, а гроші повернуті на рахунок відповідача, а потім того ж дня, але о 18 год. 43 хв. вони були знову списані з рахунку.

Суд зауважує, що відповідач не оспорювала дії банку щодо операції на суму 7024,00 грн. від 26.12.2018 та від 04 год. 37 хв. 06.01.2019.

Крім того, відповідач на змогла надати пояснень щодо того, чому вона, якщо вважала списання з рахунку коштів на суму 7024,00 грн. незаконним і фактично вважала ці кошти викраденими, не звернулась до банку за блокуванням рахунку, і не звернулась до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення. Доказів втручання сторонніх осіб до операцій з коштами на її рахунку відповідач також не надала, тоді як ініціювання операції від 06.01.2019 саме відповідачем підтверджується наданою банком квитанцією № 2_4118_38998 від 06.01.2019, згідно якої відповідачем на користь одержувача «UAPAY_OLX, PR. OBOLONSKIY, 35, KYIV, UA» були переведені вказані грошові кошти.

За таких обставин суд розцінює відповідні заперечення відповідача як намагання ухилитись від відповідальності.

Враховуючи, що матеріали справи не підтверджують укладання кредитного договору на умовах визначених АТ «Універсал Банк» у позові та, як було встановлено судом, кредитний договір на час його укладання не містив погоджених з відповідачем умов, щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитом чи інших обов`язкових платежів, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості відповідача фактично складає 5830,57 грн., яку позивач має право вимагати в порядку ст. 530 ЦК України, і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 19, 141, 176, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість за кредитним договором від 25.06.2018 в розмірі 5830,57 грн. (п`ять тисяч вісімсот тридцять грн. 57 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) судовий збір у розмірі 751,82 грн.

Повний текст рішення складений 11.02.2022.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв