Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2022 Справа №607/11864/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання права на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання права власності на нараховані, але не виплачені пенсійні кошти в сумі 30000,00 гривень згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням розміру пенсії 79 % грошового забезпечення. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_4 , але виплату не здійснено. Вона не могла оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому змушена звернутися в суд. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06 серпня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Крім того, вказує, що позивачем не надано свідоцтва про право на спадщину за законом, яке б підтверджувало, що саме ОСОБА_2 є спадкоємцем та належним правонаступником ОСОБА_4 щодо суми невиплаченого підвищення до пенсії.

Від представника позивача 13 вересня 2021 року надійшла відповідь на відзив у якій зазначає, що ОСОБА_2 звернулась із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 у Бережанську держнотконтору де 24 липня 2019 року було заведено спадкову справу за № 384. При цьому позивач пред`явила два заповіти матері, в яких остання заповіла їй своє майно. Крім того, позивач вже успадкувала земельну ділянку померлої матері, про що їй 11 березня 2020 року Бережанською держнотконторою було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином, аргументи відповідача про те, що позивач не являється спадкоємцем померлої ОСОБА_4 являються безпідставними.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині суми, яка вказана у розрахунку відповідача на доплату пенсії, а саме 22723,08 грн., з підстав, які наведені у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи, заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Крім того, вказав, що відмовляється від отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії померлої матері ОСОБА_4 на користь своєї сестри ОСОБА_2 .

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 16 липня 2019 року Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Після її смерті відкрилася спадщина.

За життя, ОСОБА_4 09 грудня 1994 року, склала заповіт згідно якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй на праві особистої власності 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_4 склала заповіт 07 червня 2012 року, яким заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , земельну ділянку на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка розміром 1,94 га (пай).

24 липня 2019 року позивач звернулась до Бережанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 24 липня 2019 року із заявою про прийняття спадщини до Бережанської державної нотаріальної контори звернувся син померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

Згідно наданої відповіді Бережанської державної нотаріальної контори № 576/02-14 від 11 грудня 2021 року, 11 березня 2020 року за реєстровим № 210 на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. 22 травня 2020 року та 29 травня 2020 року за реєстровим № 335 та № 358 на ім`я ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/2152/18 від 21 листопада 2018 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 01 січня 2016 року з урахуванням розміру пенсії 79 % грошового забезпечення.

Згідно відповіді ГУПФ в Тернопільській області № 1900-0404-6/1487 від 20 січня 2021 року, яка надана на запит Бережанської державної нотаріальної контори, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/2152/18 від 21 листопада 2018 року були нараховані суми коштів, які станом на 19.01.2021 не виплачені. Проте, ГУПФ в Тернопільській області не вказав конкретну суму коштів, які нараховані, але не виплачені ОСОБА_4 .

Відповідно до розрахунку ГУПФ України в Тернопільській області № 1900-0404-7/30964 від 20 жовтня 2021 року, розмір нарахованих, але не виплачених коштів згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_4 становить 22723,08 грн.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227 ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження.

Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ГУПФ України в Тернопільській області не надавав інформацію Бережанській державній нотаріальній конторі щодо конкретної суми нарахованих, але не виплачених коштів ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому нотаріусом не було видане свідоцтво про право на спадщину та позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним».

Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, встановивши, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги на спадкове майно нараховану але невиплачену пенсію ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, не може реалізувати свого права на отримання спадкового майна в нотаріальній конторі, та те, що інший спадкоємець першої черги - ОСОБА_3 , відмовився від прийняття пенсійних виплат на користь позивача, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/2152/18 від 21 листопада 2018 року пенсійні виплати у розмірі 22723,08 грн. в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню.

Щодо покликання позивача на суму неотриманої пенсії в розмірі 30000 грн, то така сума спростовується інформацією ГУПФ в Тернопільській області № 1900-0404-7/30964 від 20 жовтня 2021 року, розмір нарахованих, але не виплачених коштів згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_4 становить 22723,08 грн. Тому, позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: :

Позов задовольнити частково. Визнати право за ОСОБА_2 право власності на нараховані, але не виплачені згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року пенсійні виплати в сумі 22723,08 грн.

В задоволенні решти позовних вимога відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, місто Тернопіль, .

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , село Лапшин, Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк