Справа №487/7093/21 Головуючий суду першої інстанції Лагода А. А.
Провадження №22-ц/812/11/22 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Лисенка П. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2021 року, ухвалене о 09 год 36 хв під головуванням судді Лагоди А. А. в приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено 13 грудня 2021 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення майнової шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 подав до суду зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

11 червня 2021 року близько 19 год 10 хв на перехресті вулиць Фалеївської та Нікольської у м.Миколаєві з вини водія транспортного засобу Nissan Rogue реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який є страхувальником вказаного транспортного засобу згідно з полісом, укладеним з Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі ТДВ «Міжнародна страхова компанія»), сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль BMW 328D реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 123 200 грн.

Посилаючись на те, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» знаходиться у стадії ліквідації і строк заявлення кредиторських вимог закінчився; її членство у Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі МТСБУ) припинено; страхова компанія втратила статус фінансової установи, позивач просив стягнути майнову шкоду та судові витрати з відповідача, оскільки він є тим, хто спричинив шкоду.

ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія». А тому, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу має бути відшкодована саме страховою компанією. Також відповідачем наголошено на тому, що перебування ТДВ «Міжнародна страхова компанія» у стані припинення, не звільняє її від обов`язку виконання своїх зобов`язань як страховика.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто майнову шкоду в сумі 123 200 грн та судові витрат в сумі 3732 грн.

Рішення мотивоване тим, що позивачем було вчинено всі необхідні дії щодо отримання відшкодування шкоди від страхової компанії. Однак, враховуючи неможливість такого відшкодування ТДВ «Міжнародна страхова компанія», позивач має право на відшкодування шкоди з ОСОБА_1 з метою поновлення своїх прав.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Також відповідач просив провести розподіл судових витрат, здійснених ним у судах першої та апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки його відповідальність була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія». Саме страховик повинен відшкодувати позивачу шкоду.

Позивачем через представника подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV).

Стаття 6 Закону №1961-IV передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 вказаного Закону №1961-IV регламентує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст.12 Закону №1961-IV).

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 9 Закону №1961-IV страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з ст.41, 52 Закону №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2021 року близько 19 год 10 хвна перехресті вул. Фалеївської та Нікольської у м. Миколаєві транспортний засіб Nissan Rogue реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 допустив зіткнення із автомобілем BMW 328D реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником Nissan Rogue реєстраційний номер НОМЕР_1 з 12 березня 2021 року є АТ «А-Банк».

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203140018, де забезпеченим транспортним засобом виступав Nissan Rogue реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхувальником є ОСОБА_1 . Строк дії договору з 13.03.2021 до 12.03.2022. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн, франшиза 1500 грн.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, МТСБУ, Національного Банку України з 22 травня 2021 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія» знаходиться у стані припинення, її членство у МТСБУ припинено, 02 липня 2021 року за заявою страховика анульовано усі ліцензії, 19 серпня 2021 року страховика виключено з Державного реєстру фінансових установ.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна №158-21 від 13 липня 2021 року, договору та квитанції вартість матеріального збитку, заподіяного у результаті дорожньо-транспортної події власнику автомобіля BMW 328D реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 112 107,53 грн, витрати за складання звіту 2500 грн.

Акт виконаних робіт №РО-0000002 від 04.10.2021 та прибутковий касовий ордер від 04.10.2021 свідчать, що ОСОБА_3 для відновлення автомобіля було витрачено 123 200 грн

Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача майнової шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована. Сума страхової виплати, вказана у полісі, є більшою ніж заявлений позивачем розмір шкоди.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону №1961-IV, є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

За такого рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду посилання ОСОБА_3 на право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, яке є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене наявністю у останнього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів, є необґрунтованими.

Позбавлення членства в МТСБУ, виключення з державного реєстру фінансових установ, анулювання ліцензій, перебування у стані припинення не звільняє страховика від виконання його зобов`язання за полісом.

Оскільки рішення суду скасоване, а у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, то він повинен на підставі ст.137, 141 ЦПК України відшкодувати відповідачу судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 5048 грн, які складаються з судового збору в сумі 1848 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3200 гр.

Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню на вказану суму, а не заявлену відповідачем у сумі 4000 грн, оскільки витрати за судове представництво у сумі 800 грн не підлягають задоволенню, бо справа розглядалася у письмовому провадженні.

Що ж стосується заявлених вимог відповідача про стягнення судом апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, то вони не можуть бути задоволені, бо відповідачем було порушено порядок заявлення цих вимог та подання доказів сплати витрат.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позову до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5048 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

П. П. Лисенко

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 року.