ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/296/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2531/21 Категорія: 310020000 Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Вініченка Б.Б., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського

району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м.Київ),

особа, що подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференціі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей, один з яких - неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2020 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.09.2019 року.

Натомість на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та на сьогодні діти, зокрема, неповнолітній ОСОБА_3 проживають разом з позивачем і перебувають на його утриманні.

Позивач посилається, як на доказ, на письмову розписку відповідачки про отримання грошових коштів в рахунок її частки у спільній сумісній власності подружжя, в якій вона також зазначила, що в майбутньому не буде претендувати на будь-які грошові виплати на майно, а також на аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .

В своїх позовних вимогах позивач просив припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , стягнутих заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2020 року та звільнити від сплати заборгованості по них.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_2 заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що за наявності рішення суду від 13.07.2020, яке не скасовано та яким з позивача на користь відповідачки у даній справі присуджено кошти на утримання дитини (аліменти), в межах даної справи, позивачем належними та допустимими доказами не доведено визначені законодавцем підстави для припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідачки у зв`язку із зміною обставин. Наявність самого лише факту, що їх неповнолітній син з 2019 року проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні не може бути самостійною підставою для припинення стягнення аліментів. Суд зазначає, що доказів того, що відповідачка припинила піклуватися про сина або приймати участь у його вихованні та утриманні, позивачем не надано.

Одночасно суд першої інстанції з урахуванням того, що син ОСОБА_3 за вищезазначений період 2019-2021 рр. проживав з батьком, вказав, що звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами є можливим та необхідним для захисту прав позивача та відповідатиме інтересам дитини.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у припиненні стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у припиненні стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішення винесене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив докази і дав їм неналежну оцінку, неправильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване рішення. Просить заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про звільнення від сплати аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким звільнити його від сплати аліментів.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що наявність лише самого факту проживання неповнолітнього сина з 2019 року разом з позивачем та перебування на його утриманні, не може бути самостійною підставою для припинення стягнення аліментів.

Вважає такий висновок хибним, який спростовується актом обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 ; розпискою відповідачки та іншими доказами.

Щодо заочного рішення про стягнення з нього аліментів йому стало відомо, коли була заблокована його банківська картка, а саме в травні 2021 року, коли строк оскарження рішення сплив, і тому він його не оскаржив.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.263 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як встановлено матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей, один з яких неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2020 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.09.2019 року.

Зазначене рішення позивач в установленому законом порядку не оскаржив, мотивувавши тим, що копію рішення не отримав, дізнався про нього лише в травні 2021 року.

У відповідності до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Будучи незгідним з даним рішенням позивач, замість оскарження його в установленому порядку, подав позов про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по них.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції хоча і послався в рішенні на те, що позивач не оскаржив вище вказане заочне рішення в установленому процесуальним законом порядку, однак не зазначив, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Через невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права, неможливо відновлення такого права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах ( абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

За даних обставин обраний позивачем спосіб захисту призвів до неможливості відновлення порушеного права таким позовом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував практику Верховного Суду з аналогічних правовідносин ( справа № 711/8561/16) не може бути прийнято до уваги, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У даному спорі на час постановлення рішення суду - 13.07.2020, яким з ОСОБА_1 присуджені аліменти, і на час звернення ним в червні 2021 року з позовом до суду про припинення стягнення аліментів обставини, що впливають на виплату аліментів, не змінились.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції допустив суттєві протиріччя: відмовляючи у припиненні стягнення аліментів, суд, разом з тим, звільнив позивача від сплати заборгованості за аліментами, посилаючись лише на обставини, що син ОСОБА_3 за вищезазначений період 2019-2021 рр. проживав з батьком, і тому звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами суд визнав можливим та необхідним для захисту прав позивача.

Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що заборгованість за аліментами в розмірі 46733,13 грн. виникла з вересня 2019 року по травень 2021 року і ОСОБА_1 не спростована його вина у несплаті аліментів та заборгованість за аліментами.

Оскільки позивачем не надано доказів наявності обставин, передбачених ч.2 ст.197 СК, як підстави для звільнення від заборгованості за аліментами, рішення суду першої інстанції щодо задоволення вимоги про звільнення від заборгованості за аліментами винесено з порушенням вищезазначених норм матеріального права, так як будь-яких обставин, що впливали на виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з вини позивача судом першої інстанції не встановлено.

У відповідності до п. 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції, який переглядає справу, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки позивач у справі обрав неправильний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, і судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів у відповідності до п.4 ст.367 ЦПК України приходить до висновку про необхідність скасування заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року у даній справі в повному обсязі та постановлення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.284, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами скасувати в повному обсязі.

Постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 1 лютого 2022 року.

Судді: Б.Б.Вініченко

Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова