Справа № 635/565/22
Провадження 2/635/1999/2022
УХВАЛА

про забезпечення позову

31 січня 2022 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шинкарчука Я.А.

секретар судового засідання Желізової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Саніна Арсенія Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі № 635/565/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

26 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Санін Арсеній Олександрович звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить суд:

-встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з листопада 2004 року по 04 грудня 2021 року;

-визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 628/1000 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд ( житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 144, 9 кв.м., житловою площею 98, 0 кв.м., а також надвірні будівлі: погріб літ В, сараї літ. Г, Д., М, О, огорожа № 1-5, гараж літ З, Л, вбиральні літ Е, И, л.душ літ. Ж, замощення І, л. кухня літ. Б, навіс літ. Н, вигрібна яма літ. Я, колонка літ. К, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1256/3000 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 144, 9 кв.м., житловою площею 98, 0 кв.м., а також надвірні будівлі: погріб літ В, сараї літ. Г, Д., М, О, огорожа № 1-5, гараж літ З, Л, вбиральні літ Е, И, л.душ літ. Ж, замощення І, л. кухня літ. Б, навіс літ. Н, вигрібна яма літ. Я, колонка літ. К, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, разом з позовною заявою представником позивача надана до суду заява про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом накладена арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно відповідно до Договору купівлі продажу б / н від 20 липня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір Л.П. та зареєстровано в реєстрі під № 3141, а саме 628/1000 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд ( житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 144, 9 кв.м., житловою площею 98, 0 кв.м., а також надвірні будівлі: погріб літ В, сараї літ. Г, Д., М, О, огорожа № 1-5, гараж літ З, Л, вбиральні літ Е, И, л.душ літ. Ж, замощення І, л. кухня літ. Б, навіс літ. Н, вигрібна яма літ. Я, колонка літ. К, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову представником позивача вказано, що наразі існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного нерухомого майна, що у подальшому унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Оскільки викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема арешт та заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297095243 від 31 січня 2022 року, 628/1000 частин житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 144, 9 кв.м, житловою площею 98 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, серії та номер 3141, виданого 20 липня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Ярославом Вікторовичем, дата прийняття рішення про держану реєстрацію 20 липня 2019 року, реєстраційний номер майна: 251.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить забезпечити позов шляхом накладена арешту на 628/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі його задоволення, а тому суд, враховує розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони відчуження, майна, що є предметом спору.

Крім того, суд враховує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заборона відчуження спірної частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами не призведе до обмежень прав на користування та володіння вказаним майном іншими особами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення можливості виконання рішення суду, вимога про надання доказів існування того, що ще не сталося, і чому застосовані заходи мають запобігти, є необґрунтованою. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно існує можливість вчинення таких дій, відтак чи заявлені ризики є реальними.

При розгляді даної заяви, суд виходить з того, що з матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач звернулась з позовом до суду. Об`єкт забезпечення позову прямо пов`язаний з предметом спору, а захід забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірної частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки є предметом позову. У той час такий вид забезпечення позову як заборона відчуження частини житлового будинку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обмежується лише можливість вчиняти дії по відчуженню майна.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позову, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась, оскільки частина спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом спору, виходячи з принципу обов`язковості рішень суду, передбаченого ст. 124 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, про що представником позивача надані достатні докази, суд прийшов до висновку та вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження 628/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до положень ст. 154 ЦПК України, суд не застосовує зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Саніна Арсенія Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі № 635/565/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Заборонити відчуження 628/1000 частин житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 144, 9 кв.м, житловою площею 98 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, серії та номер 3141, виданого 20 липня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Ярославом Вікторовичем, дата прийняття рішення про держану реєстрацію 20 липня 2019 року, реєстраційний номер майна: 251.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Я.А. Шинкарчук