ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м.Суми

Справа №592/14371/21

Номер провадження 22-ц/816/235/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Фоменко І.М., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивує тим, що 05 жовтня 2016 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між ними припинилися з лютого 2020 року. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу, суперечитиме його інтересам.

Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 жовтня 2016 року Ковпаківським районним у м. Суми ВДРАЦС ГТУЮ у Сумській області, актовий запис № 988.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 06 грудня 2021 року відмовив у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду про відмову у відкритті провадження за його позовом про розірвання шлюбу є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 засуджений та утримується у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», а тому вимоги про розірвання шлюбу підлягають розгляду в порядку окремого провадження, відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, а не в порядку позовного провадження, як звернувся позивач.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положення аналогічного змісту закріплені у ч. 7 ст. 19 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження може бути розглянута справа за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Застосовуючи вказану норму процесуального права суд першої інстанції помилково виходив з того, що передбачена ч. 3 ст. 293 ЦПК України можливість розгляду судом справ про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження унеможливлює розгляд справи у порядку позовного провадження, у разі якщо один з подружжя засуджений до позбавлення волі.

Окрім того, порядок припинення шлюбу внаслідок його розірвання визначений статтями 105, 110 СК України.

Сімейним кодексом України передбачено, що шлюб може бути розірвано органом державної реєстрації актів цивільного стану або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу («Право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу»).

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Тобто, Сімейним кодексом України передбачено право на розірвання шлюбу у судовому порядку шляхом звернення до суду із позовом (тобто у порядку позовного провадження).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, один із подружжя має право звернутись до суду про розірвання шлюбу як із позовною заявою в порядку позовного провадження, так із заявою в порядку окремого провадження у випадках, передбачених ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Статтею 186 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відмови у відкритті провадження у справі.

Так, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами;

3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

4) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим;

5) є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Положення розділу ІV ЦПК України, що регулюють порядок розгляду справ в окремому провадженні, так і загальні норми цивільно-процесуального закону (стаття 186 ЦПК України) не передбачають підстав відмови у відкритті провадження у зв`язку із недотриманням порядку, передбаченого ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Основоположним елементом права на справедливий суд є право на доступ до правосуддя.

На думку колегії суддів, у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскаржувана ухвала суду порушує право ОСОБА_1 на справедливий розгляд його справи судом та обмежує доступ до суду.

Суд першої інстанції наведеного не врахував внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2021 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю.Кононенко

О.І. Собина