Дата документу 09.02.2022 Справа № 319/913/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 319/913/21 Головуючий у 1 інстанції Мальований В.О.
Провадження №22ц/807/416/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 ТОВ «Авентус Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 20394,00 гривень, яка складається із: 6600,00грн. тіло кредиту та 13794,00 грн. сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом..

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 426 від 28.02.2017 року. Позивачем отримане Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 870 від 28.02.2017 року та ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг № 756 від 28.03.2017 року.

08.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2251487 про надання споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт позивача або Мобільний додаток.

Згідно з кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» надано відповідачу кошти в сумі 6600,00 грн. на умовах встановлених договором, які останній зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Грошові кошти позивачем було перераховано на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в AT «ПриватБанк», який було вказано відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, та здійснило перерахунок коштів на вказані ОСОБА_1 в заявці реквізити банківської картки, однак відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк та на умовах, встановлених кредитним договором, та не сплачено відсотки.

Посилаючись на наведене, ТОВ «Авентус Україна» просило суд стягнути з до ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 2251487 від 08.04.2020 року у розмірі 20 394,00 грн. та 2270 грн. судових витрат.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Авентус Україна» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за Договором №2251487 про надання споживчого кредиту від 08.04.2020 у розмірі 20 394, 00 грн, яка складається з 6600,00 грн. основного боргу, 13794,00 грн. суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову. Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що під час ухвалення рішення, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам відзиву, не звернув уваги на те, що позивачем не надано жодних доказів перерахування грошових коштів, які начебто взяті відповідачем у кредит. Окрім того, позивач не вказує яким саме чином здійснений розрахунок заборгованості, не надані первинні банківські документи. Таким чином, апелянт вважає, що надані позивачем докази не є належними та допустимими та такими, що можуть підтвердити укладання кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Скаржниця вважає, що суд дійшов до помилкових висновків, які ґрунтуються лише на припущеннях, тому оскаржуване рішення має бути скасовано.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авентус Україна» зазначають ,що наявність кредитних правовідносин між сторонами доведено матеріалами справи,і відповідачем не виконано обов`язку щодо повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Просять відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так судом встановлено, що 08.04.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2251487 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт Товариства або мобільний додаток (а.с.8-10). Згідно з умовами указаного договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна. Приймаючи умови цього договору Клієнт підтверджував, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (надалі - Договір).

Грошові кошти було перераховано на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в AT «ПриватБанк», який було вказано відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено відповідно до укладеного з товариством договору та підтверджується копією Інформаційної довідки платіжного провайдера TOB ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5163-ВП від 14.09.2021, складеної відповідно до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам платіжний провайдер має Ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ (далі - інформаційна довідка TOB ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ»), яка містить усі необхідні реквізити (а.с.29).

Згідно Кредитного договору, сторони погодили істотні умови Договору, а саме строк договору 20 днів, знижену процентну ставку Кредиту 1,62 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (591,30% річних) у межах строку надання Позики та стандартну процентну ставку 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (695,40% річних).

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2251487 від 08.04.2020 року станом на 16.09.2021 року становить: 6600,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 13794,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с. 22-24).

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив судам, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до статті 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до статті 12 указаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За умовами Договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті Товариства за посиланням, наведеним у договорі. Уклавши цей договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Порядок укладення договорів, визначений розділом 5 Правил надання коштів у позику, передбачає ряд послідовних двосторонніх дій (таких як реєстрація клієнтом на веб-сайті Товариства із зазначенням особистих засобів зв`язку, ознайомлення з Правилами; направлення Товариством за вказаними клієнтом засобами зв`язку коду (одноразового ідентифікатора), який клієнт має ввести на сайті; підтвердження клієнтом, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом; реєстрація банківських рахунків для перерахування коштів та погашення позик; пропозиція Товариством клієнту укласти електронний договір; прийняття клієнтом указаної пропозиції шляхом натискання кнопки «Погоджуюсь/Согласен» у особистому кабінеті; надіслання йому Товариством засобами зв`язку Одноразового ідентифікатора у вигляді коду; введення клієнтом на сайті отриманого від Товариства коду, чим направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції, після чого договір вважається укладеним).

Таким чином, наявна в матеріалах справи копія кредитного договору яка містить електронний підпис ОСОБА_1 свідчить про те, що між ТОВ «Авентус Україна» та останньою був укладений кредитний договір, в якому сторони погодили всі істотні умови.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 549, частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою в межах строку надання кредиту. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку подання Позики, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначених у Графіку платежів (а.с.8 зворот).

Пунктом 3.3. Договором встановлено умови застосування зниженої процентної ставки - дотримання Клієнтом терміну певного повернення Позики, зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше трьох календарних днів.

Відповідно до пункту 1.5.2 Договору передбачено, що у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2., але за стандартною процентною ставкою, яка складає ,90% від суми позики за кожний день користування позикою (695,40% річних).

Графіком платежів, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 08.04.2020 року передбачено, що сума позики становить 6600,00 грн., нарахованих процентів 2131,80 грн., а разом до сплати 8731,80 грн. Дата повернення позики та сплати нарахованих процентів 28.04.2020 року. Графік платежів підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису 08.04.2020 року о 22 год. 01 хв. (а.с.11).

28.04.2020 року ОСОБА_1 не було погашено основну заборгованість за договором, однак сплачено передбачені договором проценти у розмірі 2131,80 грн. (а.с. 22).

У зв`язку з оплатою процентів за користування позикою у передбаченому договором розмірі строк, надання позики ОСОБА_1 , на підставі пунктів 4.1.-4.6. договору, продовжено з дня, наступного за днем сплати, тобто до 18.05.2020.

Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України, однак таких позовних вимог заявлено не було.

Оскільки, строк надання позики сплив 18 травня 2020 року, подальше нарахування процентів за користування позикою з 19 травня 2020 року в межах дії Договору, є неправомірним.

Станом на дату закінчення строку користування позикою у ОСОБА_1 була заборгованість у розмірі 6600,00 грн. за основною сумою позики та 2633,40 грн. за процентами за користування позикою (всього 9233,40 гривень), тому саме вказані кошти ОСОБА_1 повинна повернути.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Авентус Україна».

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, ТОВ «Авентус Україна» має компенсувати ОСОБА_1 судові витрати в сумі 834,80 грн.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року по цій справі скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (, місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 90-А) заборгованість за Договором № 2251487 про надання споживчого кредиту від 08.04.2020, яка складається з 6600,00 грн основного боргу, 2633,40 грн суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а всього 9233,40 грн. (дев`ять тисяч двісті тридцять три гривні 40 копійок)

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (, місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 90-А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 834,80 гривень ( вісімсот тридцять чотири гривні 80 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 09 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: