Справа № 541/1402/21
Номер провадження 2-др/541/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(додаткове)

18 лютого 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Ситник О.В., за участі секретаря судового засідання Раданович Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргород заяву представника відповідача адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача адвокат Огризков Андрій Анатолійовичзвернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу задоволені та стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 35 999 ( тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять ) гривень 73 копійок без відрахування податків. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.Однак при винесенні рішення судом не зазначено розмір суми платежу за один місяць. А також, представник відповідача просив визначити питання в частині несплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки позивач не був звільнений від сплати судового збору за даною позовною вимогою і судовий збір позивачем не сплачений.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки не відомі.

Виходячи правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, було задоволено позовні вимоги. Поновлено ОСОБА_1 на посаді продавця продовольчих товарів фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з 14 травня 2021 року; стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 35 999 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 73 копійок без відрахування податків. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи у вищевказаному судовому рішенні судом не зазначено конкретний розмір суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3 ст. 270 ЦПК України)

Суд, при розрахунку суми платежу за один місяць, що підлягає до негайного виконання приходить до переконання, що вона має бути в розмірі середньомісячного заробітку. Позивачка ОСОБА_1 була звільнена 14.05.2021 року , з 26.03.2021 року по 12.05.2021 року була тимчасово непрацездатною та перебувала на лікарняному. Суд бере до уваги середню заробітну плату за місяць і обчислює її виходячи з виплат за попередні два місяці роботи керуючись п. 2 абзац 4 Постанови № 100 відповідно до якої якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата , працівник не працював , середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, а - це січень 2021 року та лютий 2021 року, та враховуючи , що заробітна плата ОСОБА_1 за період січня 2021 року та лютого 2021 року становить мінімальну заробітну плату в розмірі 6000 гривень ( а.с. 9-10) , то суд з врахуванням п. 4 аб 5 Постанови № 100 ( якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже в такому випадку, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць має становити 6000 грн Х 2 = 12 000/2 = 6000 грн.

Що стосується вимог представника відповідача ОСОБА_3 про вирішення питання в частині несплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає, що оскільки позивачем при поданні позовної заяви до суду судовий збір був не сплачений, а рішенням суду від 01 листопада 2021 судовий збір за даною позовною вимогою був стягнутий з відповідача на користь держави і дане питання було вирішене судом та зазначено в рішенні суду першої інстанції саме таким чином , то всі зауваження та заперечення стосовно даних фактів можуть бути оскаржені відповідачем чи його представником в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, що становить 6000 (шість тисяч) гривнів 00 коп. допустити до негайного виконання.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Ситник