ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м.Суми

Справа №589/2641/20

Номер провадження 22-ц/816/160/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Прачук О.В. в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 02 грудня 2021 року -

В С Т А Н О В И В :

У серпня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мороко Сергія Олеговича звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги мотивує тим, що в березні та травні 2019 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач надала відповідачу в позику грошові кошти в загальному розмірі 4235 грн 00 коп., які остання зобов`язувалася повернути до 01 вересня 2019 року.

Вказує, що 29 жовтня 2019 року вона звернулась до Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області за захистом свого порушеного права, та отримала відповідь про підтвердження факту існування боргу відповідачки.

17 березня 2020 року та 19 травня 2020 року відповідачка, у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повернула лише 900 грн.

У подальшому, відповідачка від виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення позики ухиляється та до цього часу залишок боргу в розмірі 3335 грн 00 коп. не повернула.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики у розмірі 3335 грн.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 23 листопада 2021 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що вона надала у позику відповідачці 4235 грн, 900 грн з яких вона повернула. Факт передачі грошових коштів підтверджується свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Вказує, що відповідачка ухиляється від повернення залишку боргу у сумі 3335 грн.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою факту укладення між сторонами договору позики, а, відповідно, існування у відповідачки перед позивачкою боргових зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , посилалась на те, що у березні та травні 2019 року між нею та відповідачкою були укладені договори позики, згідно з якими остання отримала у позику грошові кошти в сумі 2000 грн та 2235 грн відповідно та зобов`язувалась їх повернути до 01 вересня 2019 року. На підтвердження доведення факту укладення договорів позики, а також наявності боргу, ОСОБА_1 посилається на свідчення свідків та відповідь на її звернення Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статей 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення з відповідачкою договору позики та його умов, зокрема, суми коштів, що були передані відповідачці у борг, прийняття їх відповідачем, строку їх повернення. Надані ОСОБА_1 повідомлення Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області, а також свідчення свідків відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України такими доказами не являються.

Оскільки ОСОБА_1 не доведено позов належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні її вимог. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи предмет та ціну позову, дана справа відповідно до п. 1, п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1, п. 2 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина