ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1512/21 Номер провадження 22-ц/814/94/22Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

при секретарі Таценко Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

02 липня 2021 року позивач уточнив позовні вимоги.

Просив визнати незаконними дії Великосорочинської сільської ради Миргородського району щодо відмови у задоволенні його заяви від 21 лютого 2021 року яка отримана відповідачем 25 лютого 2021 року вх. № 181 та зобов`язати Великосорочинську сільську раду Миргородського району ( ) виділити йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель комунальної власності, розташованих за межами населеного пункту в натурі на місцевості відповідно до Сертифікату на право на земельну частку пай серії РН № 782631, виданий Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області 01 жовтня 2008 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай 02 жовтня 2008 року за № 287, який підтверджує право на земельну частку ( пай) розміром 3, 8 в умовних кадастрових гектарах.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії Великосорочинську сільську раду Миргородського району Полтавської області задоволено

Визнано незаконними дії Великосорочинської сільської ради Миргородського району щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21 лютого 2021 року яка отримана відповідачем 25 лютого 2021 року вх. № 181 та зобов`язано Великосорочинську сільську раду Миргородського району ( ) виділити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у приватну власність земельну ділянку з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель комунальної власності , розташованих за межами населеного пункту в натурі на місцевості відповідно до Сертифікату на право на земельну частку пай серії РН № 782631, який виданий Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області 01.10.2008 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай 02 жовтня 2008 року за № 287 який підтверджує право на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах .

Стягнуто з Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області - судові витрати на користь держави в сумі 3027 гривень 14 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржила Великосорочинська сільська рада Миргородського району Полтавської області. Просила рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Позиція сторін

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не надано належної оцінки доводам відповідача. При цьому посилається на те, що розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) КСП «НИВА» відбувся у 1997 році, однак до списку власників земельних часток (паїв), яким передавались у власність земельні ділянки, позивач включений не був. Сертифікат на право власності на земельну частку (пай) був виданий 24 травня 2005 року, тобто після розподілу земельних ділянок між власниками. Відповідач не може виділити земельну частку ОСОБА_1 , оскільки вся земля, передана ПОСП (колишнє КСП) «НИВА» вже розпайована, а земельна ділянка яка була віднесена до нерозподілених виключена із площ земельних ділянок, що підлягають розподілу.

Крім того, рішенням восьмої сесії восьмого скликання Великосорочинської сільської ради від 23 квітня 2021 року надано дозволи на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, з кадастровим номером :00:011:0417 площею 12.2192 га, з метою формування земельних ділянок для подальшої їх передачі у власність громадян. Між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення документації із землеустрою № 105 від 29 липня 2021 року. Тобто на момент звернення позивача з зазначеним позовом до суду рішення щодо даної земельної ділянки було прийняте та надано дозвіл на розробку технічної документації. Отже на даний час проводяться роботи з розподілу даної земельної ділянки та у подальшому відбудеться державна реєстрація речових прав за встановленим колом осіб.

Відзив на апеляційну скаргу не находив.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою с. Зелений Кут Миргородського району Полтавської області. ( а.с. 29-30),

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 16 липня 2008 року зобов`язано Миргородську районну державну адміністрацію яка на той час була розпорядником земель видати ОСОБА_1 . Сертифікат на право на земельну частку пай в розмірі 3, 8 умовних кадастрових гектарів із земель запасу ( ріллі) Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

При винесенні даного рішення встановлено, що ОСОБА_1 працював в КСП «Нива» Миргородського району плотником, на час паювання земель колишнього КСП в 1997 році членських відносин з цим господарством він не втратив, однак в списки на отримання земельної частки паю включений не був.

На виконання рішення суду ОСОБА_1 отримав Сертифікат Серії РН № 782631 від 01 жовтня 2008 року ( а.с. 25- 26 )

21 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до сесії Великосорочинської сільської ради Миргородського району із заявою про добровільне виконання рішення суду та прохав виділити йому в натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до виданого сертифікату вказавши місце розташування, межі та площу земельної ділянки , дана заява отримана відповідачем 25 лютого 2021 року. ( а.с. 27 )

Рішенням Великосорочинської сільської ради Миргородського району № 156 від 23 квітня 2021 року Про відмову у наданні гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( виділення земельної частки паю ) у натурі на місцевості - йому було відмовлено у задоволенні заяви в зв`язку з невідповідністю поданої заяви вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки відповідно до рішення суду не зобов`язано відповідача виділити ОСОБА_1 земельну частку пай в натурі на місцевості.( а.с.47 )

Вартість земельної частки паю виділеної із земель колишнього КСП «Нива» в межах Савинцівської сільської ради становить 211914 гривень 35 копійок ( а.с. 28),

Відповідно до інформації Головного Управління статистики у Полтавській області про наявні відомості щодо суб`єкта вбачається, що до 21 лютого 2000 року в ЄДРПОУ значився суб`єкт з назвою КСП «Нива», 21 лютого 2000 року в ЄДРПОУ внесено зміну щодо назви суб`єкта приватно орендне сільськогосподарське підприємство «Нива», 14 травня 2008 року вилучено з бази даних ЄДРПОУ у зв`язку з визнанням його банкрутом. Станом на 09 липня 2021 року з ЄДРПОУ вилучено приватно орендне підприємство «Нива», дані про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи 13 травня 2008 року, № запису 3000326, будь які інші відомості про правонаступництво КСП Нива до органу статистики не надходили ( а.с. 38 , 41).

Стороною відповідача надано до суду копію рішення Савинцівської сільської ради від 25 травня 2001 року про затвердження схеми організації території земельних часток паїв ПОСП «Нива» та копію Державного акту на право колективної власності на землю, з яких вбачається, що затверджено схему організації території якою передбачено місце розташування і площа кожної з 263 земельних частки паю на загальній площі 1008,12 га; створення мережі під`їзних шляхів 4,8 га за рахунок рільних земель; залуження середньоземних ґрунтів площею 10,8 га; прийнята уточнена вартість, передання в натурі проводити згідно схеми ( 48-52).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою про притягнення посадових осіб за невиконання Савинцівською сільською радою рішення суду від 16 липня 2008 року щодо виділення земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 ( а.с. 32)

27 серпня 2021 року відповідачем на виконання ухвали суду про забезпечення доказів направлено на адресу суду відповідь з якої вбачається, що сесією Великосорочинської сільської ради восьмого скликання рішення стосовно розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації всіх земель розташованих у межах Великосорочинської сільської ради враховуючи те, що проведення інвентаризації земель є правом , а не обов`язком громади- не приймалися, та направлено графічні матеріали ( викопіювання ) із перерозподілів земель між землеволодільцями і землекористувачами колишніх Великообухівської, Великобайрацької, Савинцівської, Солонцівської, Полив`янської та Ковалівської сільських рад народних депутатів Миргородського та Шишацьких районів Полтавської області , а також Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області де згідно з умовними позначками визначено землі запасу .( а.с. 88-116)

Позиція апеляційного суду

У частині 2 статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

У пункті 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

За змістом частини 11 статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 323/323/17 та від 13 травня 2021 року № 311/3550/18 зазначено, що «у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області з заявою про виділення йому земельної частки паю в натурі на підставі сертифікату на право власності на земельну часку (пай).

Сертифікат серії РН № 782631 від 01 жовтня 2008 року на право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності КСП «Нива».

У відповіді на заяву ОСОБА_1 відповідач зазначає, що рішенням Мирогорродського міськрайонного суду Полтавської області від 16 липня 2008 року не зобов`язано Великосорочинську сільську раду Миргородського району Полтавської області виділяти позивачу земельну частку (пай) в натурі. Вільні землі запасу на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області - відсутні.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що підставою для виділення ОСОБА_1 земельної частки (паю) в натурі є не зазначене вище рішення, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай). Рішенням Мирогорродського міськрайонного суду Полтавської області від 16 липня 2008 року не вирішувалося питання виділу частки (паю) в натурі.

Враховуючи, що Великосорочинська сільська рада Миргородського району Полтавської області, в межах своїх повноважень, вирішує питання щодо розподілу земель комунальної власності, відмова позивачу у виділі земельної частки (паю) в натурі є необґрунтованою.

Крім того, відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно відповіді виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 27 серпня 2021 року № 239 наданої на виконання ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, рішення стосовно розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації всіх земель розташованих у межах Великосорочинської територіальної громади не приймалися.

Разом з цим, до даної відповіді додано графічні матеріали (викопіювання) із перерозподілів земель між землеволодільцями і землекористувачами колишніх Великообухвської, Великобайрацької, Савинцівської, Солонцівської, Поливянської та Ковалівської сільських рад народних депутатів Миргородського та Шишацького районів Полтавської області, а також Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, де, згідно умовних позначень, визначено землі запасу.

Дослідивши дані графічні матеріали, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до умовних позначень на зазначеній вище території наявні землі запасу, площа яких значно перевищує розмір частки (паю) ОСОБА_1 .

При цьому, відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження відсутності земель запасу, що належать Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області та можуть бути виділені позивачу.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що, з врахуванням доказів наданих сторонами, відмова відповідача у виділенні частки (паю) в натурі є необґрунтованою та не відповідає, нормам чинного законодавства. За вказаних обставин порушене право ОСОБА_1 підлягає поновленню, шляхом зобов`язання виділити останньому в натурі земельну ділянку не зазначаючи конкретного місця розташування.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що рішенням восьмої сесії восьмого скликання Великосорочинської сільської ради від 23 квітня 2021 року надано дозволи на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, з кадастровим номером :00:011:0417 площею 12.2192 га, з метою формування земельних ділянок для подальшої їх передачі у власність громадян. Між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення документації із землеустрою № 105 від 29 липня 2021 року. Тобто на момент звернення позивача з зазначеним позовом до суду рішення щодо даної земельної ділянки було прийняте та надано дозвіл на розробку технічної документації. Отже на даний час проводяться роботи з розподілу даної земельної ділянки та у подальшому відбудеться державна реєстрація речових прав за встановленим колом осіб.

Однак, дана обставина не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки оскаржуваним рішенням не покладено обов`язку щодо виділення земельної частки (паю) саме з земельної ділянки з кадастровим номером :00:011:0417.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги заяви, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2022 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді С.Б. Бутенко

Г.Л. Карпушин