КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 365/353/19 Головуючий у І інстанції Лялик Р.М.
Провадження №22-ц/824/3265/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писана Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Селянського Фермерського Господарства «Чайка-6» на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 18 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, третя особа: прокуратура Київської області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та бездіяльністю посадових та службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування,-

УСТАНОВИВ:

у провадженні Березанського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, третя особа: прокуратура Київської області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та бездіяльністю посадових та службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування.

18 жовтня 2021 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1. просив суд вирішити питання про прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - СФГ «Чайка-6» до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, третя особа: прокуратура Київської області, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення за рахунок досудового розслідування.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 18 жовтня 2021 року відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - селянського фермерського господарства «Чайка-6».

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах СФГ «Чайка-6» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах скарги апелянт зазначає, що відмовляючи в прийнятті позову третьої особи, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав застосуванню для врегулювання даних правовідносин, неправильно витлумачив закон та дійшов безпідставного висновку про неможливість об`єднання даних позовів у одне провадження.

Додатковим порушенням вимог процесуального законодавства, яке апелянт розцінює як обмеженні у праві на оскарження даної ухвали, є те, що у резолютивній частині ухвали Березанського міського суду Київської області від 18 жовтня 2021 рокузазначено, що вона оскарженню не підлягає.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявнику).

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, яка зазначена в ст. 353 ЦПК України, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви Селянського фермерського господарства «Чайка-6», суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з державного бюджету України грошових коштів на відшкодування матеріальної (майнової) шкоди підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а вимоги в частині визнання незаконною бездіяльність слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, які є посадовими та службовими особами Головного управління Націнальної поліції у Київській області, повинні бути розглянуті в межах кримінального судочинства, оскільки у межах спірних правовідносин сторони діють як учасники кримінального провадження, а їх права і обов`язки визначені кримінальним процесуальним законом.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, третя особа: прокуратура Київської області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та бездіяльністю посадових та службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування.

18 жовтня 2021 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1. просив суд вирішити питання про прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - СФГ «Чайка-6» до Головного управління Національної поліції у Київській області, слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Гончаренка Олексія Олександровича, заступника начальника Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Яковця Олександра Олексійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, третя особа: прокуратура Київської області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, та бездіяльністю посадових та службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено юрисдикцію загальних судів, зокрема у ній зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Тому із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний критерій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги СФГ «Чайка-6», як юридичної особи, про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів на відшкодування матеріальної (майнової шкоди) підлягають до розгляду в порядку господарського судочинства.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування, апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно із частиною першою статті 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК).

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у Главі 26 КПК України.

Так, відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Звертаючись до суду із вимогами про визнання незаконними дій посадових осіб органів досудового розслідування, ОСОБА_1 , як голова СФГ «Чайка-6», посилається на порушення прав юридичної особи у зв`язку із протиправними діями та бездіяльністю органу досудового розслідування та їх посадових і службових осіб, які унеможливили вступ СФГ «Чайка-6» до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного позивача.

Враховуючи те, що у цій справі спір стосується правомірності дій посадових осіб, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, з яким погоджується апеляційний суд, що вимоги СФГ «Чайка-6» щодо визнання бездіяльності відповідачів незаконною повинні бути розглянуті лише в межах кримінального, а не цивільного судочинства.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 813/1596/18 (провадження № 11-1478апп18), від 21 листопада 2018 року в справі № 757/59807/17-ц (провадження № 14-357цс18), Верховний Суд в постанові від 04 листопада 2020 року в справі № 761/20966/17 (провадження № 61-17262св19), в постанові від 07 квітня 2021 року в справі № 243/11715/18 (провадження № 61-6946св19).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд при вирішенні питання про відкриття провадження в справі першочергово з`ясовує чи відноситься спір до предметної та суб`єктної юрисдикції цього суду.

Відповідно до статті 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції мотивував своє судове рішення та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до спільного розгляду з первісним позовом, з огляду на неможливість об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають до розгляду за правилами різних видів судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апелянта щодо безпідставності висновку суду першої інстанції про недопустимість оскарження вказаної ухвали, з огляду на те, що ухвали про відмову у прийнятті позову не входять до переліку ухвал, визначених ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Особа не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, зокрема ухвали суду першої інстанції, у випадку, якщо таке право прямо передбачено процесуальним законом. При цьому апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у розгляді справи, у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, міститься у ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Фактично, наслідком відмови у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є повернення такої заяви позивачу.

Аналіз п.6 ч. 1 ст. 353 ЦПК дає підстави для висновку, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

В той же час, допущене судом першої інстанції порушення вимог процесуального законодавства в цій частині не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Селянського Фермерського Господарства «Чайка-6» на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 18 жовтня 2021 рокузалишити без задоволення.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 18 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 27 січня 2022 року.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Т.О. Писана