Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1562/21
Провадження № 2-о/376/4/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Таранчук В.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Сквирського районного суду Київської області у м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Сквирський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання та встановлення особи,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання та встановлення особи.

В обгрунтування своєї заяви вказав, що він ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищіНоволуганське, Артемівський район, Донецька область і був зареєстрований Новолуганською сільською радою Артемівського району, Донецької області, актовий запис про народження №72 від 23.12.1980 року.

З 01.09.1987 по 25.12.1995 року навчався в Новолуганській середній школі Артемівської районної ради Донецької області, у 1995 році поступив у Горлівське СПТУ №33 де навчався до 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 . 18.09.1994 року його опікуном стала ОСОБА_3 (старша сестра).

В 1997 році ОСОБА_1 стало відомо, що його біологічною матір`ю котра покинула його у пологовому будинку являється вищевказана ОСОБА_3 .

З 1997 по 2008 рік заявник вів бродячий спосіб життя.

У 2008 році був засуджений Євпаторівським районним судом до 8 років позбавлення волі.

З 2008 по 2016 рік відбував покарання у ВК №38 селище Ленінське Луганської області.

Після звільнення з в`язниці на руках у нього була тільки довідка про звільнення, але при переході на територію України її у нього відібрали і знищили в результаті чого він залишився без документів.

Увесь цей час ОСОБА_1 намагався самостійно отримати хоча б один із документів, що посвідчують особу оскільки по досягненню 16-ти років не отримав паспорта, тому що його опікун відмовилася допомагати йому у цьомупитанні адже вона знаходиться на території, що не підпорядковується Україні.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту пенітенціарної служби, для отримання дублікату довідки про відбуття покарання, однак йому також було відмовлено оскільки ВК №38 не підпорядковується Україні.

Заявник звернувся у Сквирський районний відділ міграційної служби у м. Києві та Київській області з питанням оформлення паспорта громадянина України де отримав відмову у зв`язку з тим, що у нього були відсутні документи, що підтверджують громадянство України та порекомендували, що для вирішення даного питання по суті потрібно звернутися із заявою до суду, що підтверджується Листом начальника Сквирського районного відділу міграційної служби №3-3349/6/8012-21/80.3243/3457-21 від 04.03.2021 року.

ОСОБА_1 вказує, що паспорт громадянина України ніколи не оформлював.

Для оформлення паспорту потрібно встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідне для подальшого звернення до відділу міграційної служби.

Від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року залежить можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутись до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства відповідно до п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України».

На підставі вищевикладеного заявник ОСОБА_1 звертається до суду з вказаною заявою та просить суд:

Встановити особу заявника ОСОБА_1 , 1980 року народження, уродженець селища Новолуганське, Артемівський р-н, Донецька область.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , 1980 року народження на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій підтримав вимоги заяви про встановлення факту та просить справу розглянути у його відсутність та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а. с. 46).

Представник заінтересованої особи Сквирськогорайонного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській областіМельникова Т.І. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність (а. с. 45).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст.211, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , селище Новолуганське, Артемівський район, Донецька область і був зареєстрований Новолуганською сільською радою Артемівського району, Донецької області, актовий запис про народження №72 від 23.12.1980 року, що підтверджується копією Листа №21.2-33/2360 Білоцерківського міськрайонного ВДРАЦС ЦМУ Міністерства Юстиції (м. Київ) від 29.09.2020 року (а.с.10).

З 01.09.1987 по 25.12.1995 року ОСОБА_1 навчався в Новолуганській середній школі Артемівської районної ради Донецької області, що підтверджується копією Довідки №93, видана Новолуганською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Бахмутської районної ради Донецької області (а.с.8).

У 1995 році ОСОБА_1 поступив у Горлівське СПТУ №33 де навчався до 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 21 (а.с.9). 18.09.1994 року опікуном ОСОБА_1 стала ОСОБА_3 (старша сестра), що підтверджується копією Рішення №35/5 від 18.06.1994 року Виконавчого комітету Артемівської районної Ради народних депутатів (а.с.11).

В 1997 році ОСОБА_1 стало відомо, що його біологічною матір`ю котра покинула його у пологовому будинку являється вищевказана ОСОБА_3 .

З 1997 по 2008 рік вів бродячий спосіб життя.

У 2008 році був засуджений Євпаторівським районним судом до 8 років позбавлення волі.

З 2008 по 2016 рік відбував покарання у ВК №38 селище Ленінське Луганської обл..

Після звільнення з в`язниці на руках у нього була тільки довідка про звільнення, але при переході на територію України її у нього відібрали і знищили в результаті чого він залишився без документів.

Увесь цей час ОСОБА_1 намагався самостійно отримати хоча б один із документів, що посвідчують особу оскільки по досягненню 16-ти років не отримав паспорта, тому що його опікун відмовилася допомагати йому у цьомупитанні адже вона знаходиться на території, що не підпорядковується Україні.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту пенітенціарної служби, для отримання дублікату довідки про відбуття покарання, однак йому було відмовлено оскільки ВК №38 не підпорядковується Україні.

Заявник звернувся у Сквирський районний відділ міграційної служби у м. Києві та Київській області з питанням оформлення паспорта громадянина України де отримав відмову у зв`язку з тим, що у нього були відсутні документи, що підтверджують громадянство України та порекомендували, що для вирішення даного питання по суті потрібно звернутися із заявою до суду, що підтверджується Листом начальника Сквирського районного відділу міграційної служби №3-3349/6/8012-21/80.3243/3457-21 від 04.03.2021 року (а.с.12).

ОСОБА_1 паспорт громадянина України ніколи не оформлював.

Для оформлення паспорту йому потрібно встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року для подальшого звернення до відділу міграційної служби.

Від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року залежить можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутись до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Також, на запит Сквирського районного суду Київської області Бахмутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області надіслано копію актового запису про народження №72 від 23.12.1980 року виконавчого комітету Новолуганської селищної ради Бахмутського району Донецької області відносно ОСОБА_1 (а.с.41).

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, чинним законодавством України передбачена можливість встановлення юридичних фактів, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання у відповідний період часу на території України.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1)усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2)особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3)особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис громадянин України , та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4)особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті Закону, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який надає право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» , безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття безперервне проживання на території України та проживання на території України на законних підставах .

Щодо встановлення особи заявника ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України», посвідчують особу чи її спеціальний статус, у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Оскільки Державна міграційна служба не встановила особу заявника, останній має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України», посвідчують особу чи її спеціальний статус .

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено особу заявника, яким є ОСОБА_1 , що підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом вище.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, врегульовано Законом України «Про громадянство», Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженим Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року.

Згідно з пунктами 1 частини 1 статті 3 Закону України Про громадянство України , громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України і не були громадянами інших держав.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, даний факт має юридичне значення, в іншому порядку ОСОБА_1 не може довести факт свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4,12,13,76,77,81,211,247,258,259,263 265,293,294,315,351,352,354 ЦПК України, Законом України «Про громадянство», Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженим Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Сквирський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській областіпро встановлення факту проживання та встановлення особи- задовольнити в повному обсязі.

Встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець селища Новолуганське, Артемівського району, Донецької області.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець селища Новолуганське, Артемівського району, Донецької області на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя : О.М. Коваленко