16 лютого 2022 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника відповідача Іващенко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд", про усунення перешкод в користуванні майном,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ "Автошлях" про усунення перешкод в користуванні майном.
Ухвалою від 19 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою від 21 жовтня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник відповідача не заперечує проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі, однак просить стягнути з позивача на користь ТОВ "Автошлях" витрати на правничу допомогу в розмірі 1620 грн на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України та ч.9 ст.141 ЦПК України. Зазначає, що позивачу до пред`явлення позову було відомо про звільнення відповідачем спірного приміщення, а тому предмет позову був відсутній ще до подання позовної заяви. До відзиву на позовну заяву долучено акт приймання-передачі приміщення, однак позивач наполягав на продовженні розгляду справи та клопотання про закриття провадження з підстав відсутності предмету спору не заявляв. У справі відбулися судові засідання, що підтверджує понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Суд, заслухавши думку представника відповідача та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Враховуючи, що відповідач добровільно звільнив спірне приміщення, між сторонами не залишилося неврегульованих питань, тобто предмет спору відсутній, представник позивача не обмежений у праві подання заяви про закриття провадження у справі, клопотання про закриття провадження у справі належить задовольнити.
За положеннями ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).
Позивач при пред`явленні позову сплатила судовий збір в розмірі 908 грн, який підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.
Щодо клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивач 16 липня 2021 року звернулася в суд з позовом до ТОВ "Автошлях", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ "Приват Євробуд", про усунення перешкод в користуванні майном, а саме виселення ТОВ "Автошлях" з нежитлового приміщення площею 18,0 кв.м на третьому поверсі, офіс № 21, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовувала, серед іншого, тим, що між ТОВ "Автошлях" та ТОВ "Приват Євробуд" 31 грудня 2018 року був укладений договір оперативної суборенди № 02-19, за яким відповідач прийняв у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення площею 18,0 кв.м на третьому поверсі, офіс № 21, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . З 30 червня 2020 року власником нежитлових приміщень за вказаною адресою є ОСОБА_1 . Оскільки між ОСОБА_1 та ТОВ "Автошлях" відсутні будь-які договірні відносини щодо використання спірного нежитлового приміщення, а договір оперативної суборенди № 02-19 від 31 грудня 2018 року, укладений на підставі нікчемного договору оренди, також є нікчемним, користування відповідачем таким майном є безпідставним і створює перешкоди для його використання власником. Відповідач на момент подання позовної заяви не звільнив нежитлове приміщення, хоча отримав вимогу про звільнення нежитлового приміщення від 25 червня 2021 року ще 30 червня 2021 року.
19 липня 2021 року суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 16 червня 2021 року суборендар здав орендарю нежитлове приміщення загальною площею 18,0 кв.м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , а отже, ніяких перешкод в користуванні майном, яке належить позивачу, відповідач не вчиняє.
27 серпня 2021 року представник відповідача долучила до справи копію додатку до акту приймання-передачі приміщення від 16 червня 2021 року, яким виправлено описку в тексті акту приймання-передачі приміщення від 16 червня 2021 року.
21 жовтня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24 листопада 2021 року. 24 листопада 2021 року суд відклав судове засідання в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового засідання.
11 лютого 2022 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору, оскільки відповідач добровільно звільнила спірне приміщення, а отже, обставини, які існували до подання позовної заяви відпали та не потребують примусового виселення відповідача з приміщення.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Згідно з ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими, чи є недобросовісними, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Необгрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсуності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України).
Саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необгрунтовані дії позивача. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обгрунтованості позову. Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необгрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.
На момент пред`явлення ОСОБА_1 позову до ТОВ "Автошлях" про усунення перешкод в користуванні майном позивачу не було відомо про наявність складеного відповідачем та третьою особою ТОВ "Приват Євробуд" акта приймання-передачі приміщення від 16 червня 2021 року, оскільки відповідач не повідомляла ОСОБА_1 про звільнення орендованого приміщення, що не заперечується представником відповідача в судовому засіданні. Суд звертає увагу, що позивач не є стороною договору оперативної суборенди, укладеного між відповідачем та третьою особою.
Покликання представника відповідача на можливість вчинення позивачем дій для перевірки фактичної наявності ТОВ "Автошлях" у частині належного їй нежитлового приміщення як свідчення необгрунтованості дій позивача суд до уваги не приймає.
В позовній заяві позивач зазначила про направлення 25 червня 2021 року відповідачу вимоги про звільнення нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 та отримання відповідачем такої вимоги 30 червня 2021 року.
Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.
Відсутність доказів порушення ТОВ "Автошлях" права позивача як власника спірного нежитлового приміщення на його використання (фактичного користування спірним майном) може слугувати підставою для відмови в позові ОСОБА_1 , однак не свідчить про відсутність предмета спору на момент пред`явлення позову.
Оскільки на дату подання позову до суду ОСОБА_1 вважала порушеним своє право власника нежитлового приміщення, так як не була обізнана про добровільне звільнення відповідачем спірного приміщення, суд не розцінює звернення позивача до суду за захистом своїх прав як необгрунтовані дії останньої, а тому підстави для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, здійснені відповідачем, відсутні.
Заявлення представником позивача клопотання про витребування для огляду в судовому засіданні оригіналу акта прийому-передачі приміщення суд не розцінює як вчинення дій, спрямованих на затягування розгляду справи, оскільки право на подання стороною такого клопотання передбачене ч.6 ст.95 ЦПК України. Судові засідання у справі відкладалися як за клопотанням представника позивача, так і за клопотанням представника відповідача, а тому тривалий розгляд справи зумовлений не лише діями сторони позивача.
Суд також вважає, що витрати на професійну правничу допомогу виникли у відповідача не внаслідок необгрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема права на подання відзиву на позовну заяву та представництво адвокатом її інтересів у суді.
За таких обставин в задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу належить відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.141, 142, 255, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд
Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд", про усунення перешкод в користуванні майном.
Відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя