Справа № 303/1446/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Костюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево подання державного виконавця Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Греба Т.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Греба Т.І. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу до погашення заборгованості за виконавчим документом у повному обсязі.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 303/1446/20, виданий 15.10.2020 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі відділу охорони здоров`я Мукачівської міської ради кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 9009,84 грн. Вказує на те, що рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, а тому його слід обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

Державний виконавець Греба Т.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій подання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1, 3 ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. При цьому, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов`язань.

Крім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Так, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 року № 2148-VIII, встановлено, що кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших осіб і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Греби Т.І. знаходиться виконавче провадження ВП № 63464851 з виконання виконавчого листа № 303/1446/20, виданого 15.10.2020 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі відділу охорони здоров`я Мукачівської міської ради коштів на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 9009,84 грн.

З доданих до подання матеріалів також встановлено, що державний виконавець вчиняв дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, а саме 02.11.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63464851 з виконання виконавчого листа № 303/1446/20, відповідно до якої зокрема зобов`язано боржника подати декларацію про майно та доходи. Відповідно до виклику державного виконавця від 02.11.2020 року, боржника зобов`язано з`явитись до виконавця 09.11.2020 року. Крім того, постановою державного виконавця від 15.02.2021 року накладено арешт на все майно боржника, а також вчинялися інші дії для розшуку майна та коштів боржника.

Разом з тим встановлено про відсутність в боржника ОСОБА_1 відкритих банківських рахунків, рухомого та нерухомого майна, а також будь-якого офіційного доходу.

Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець не надав належних доказів того, що ним вичерпано всі заходи, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання судового наказу або всі вони виявилися безрезультатними.

Крім того, у поданні не наведено доказів того, що ОСОБА_1 свідомо вчиняє дії, які б унеможливлювали виконання судового рішення, а також те, що боржник виїжджає за кордон саме з метою ухилення від виконання такого рішення. До того ж, фактично протягом року до моменту звернення до суду з цим поданням, виконавець не вчинив жодних дій для виконання судового рішення.

В той же час, з аналізу приписів ст. 81 ЦПК України у системному зв`язку з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що саме на виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, при зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику тільки на наявність боргових зобов`язань та відсутність майна у боржника, що не може бути визнане судом таким, що свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відсутні.

При цьому заявник не позбавлений можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтування необхідності вжиття такого обмеження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 441 ЦПК України, ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Греба Т.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Заболотний