Справа № 453/256/20 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я.
Провадження № 22-ц/811/861/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І. Савуляка Р.В.

секретар Савчук Г.В.

розглянувши без участі учасників цивільну справу № 453/256/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

20.02.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок (літера «А-1») загальною площею 22,2 кв.м., з неї житлова - 14,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок смерті матері ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом. До складу спадкової маси якої увійшов житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . До кола спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , крім позивача, входять дочки померлої, а її сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стверджує, що вона єдина прийняла спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли. На спадщину не претендує її батько ОСОБА_5 , оскільки шлюб між ним та ОСОБА_4 розірваний 25.05.1979 року. Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що свідчить лист Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області від 12.11.2019 року № 1027/01-16. Просить на підставі ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок (літера «А-1») загальною площею 22, 2 кв.м., житловою площею - 14 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що не відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а також фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що позивач скориставшись її юридичною неграмотністю та відсутністю на території України, прийняла всю спадщину, а не 1/3 як належиться їй по закону. Ухвалюючи рішення, суд не дослідив, що нотаріус не закликала всіх спадкоємців до прийняття спадщини, хоча їй були відомі адреси їх проживання. Крім цього, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про вчинення нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а лише наявність такої постанови дає право на звернення до суду. Звертає увагу, що позивач не залучила до участі у справі в якості співвідповідачів органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Повідомляє, що звернулась з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Горох В.В. подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві адвокат Горох В.В. зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтована, а рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. З метою дотримання процесуальних прав відповідача судом неодноразово відкладалися судові засідання, крім того, відповідач, отримавши позовну заяву, не скористалась своїм правом та не подала відзив. Судом належним чином були досліджені докази подані до матеріалів справи та суд дійшов до вірного висновку щодо не прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином неодноразово повідомлялися про місце,час та день слухання справи. Відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не скористалися своїм правом забезпечити явку представника.

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Горох В.В. надійшло клопотання про розгляд справи в апеляційному провадженні за відсутності позивача та його представника.

Відповідно до ч.2ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч.2ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 в с. Коростів Сколівського району Львівської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Коростівською сільською радою Сколівського району Львівської області 23.05.2019 року згідно актового запису № 5 від 23.05.2019 року. (а.с.9), яка була матір`ю сторін по справі.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина по закону.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склала. Про відсутність заповіту ОСОБА_4 в Спадковому реєстрі свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), видана Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області від 12.11.2019 року за № 58276867 та довідка Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області № 57 від 06.02.2020 року.

Позивачка ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є спадкоємицями першої черги (довідка Коростівської сільської ради Сколівського району Львівськоїобласті №63 від 06.02.2020року). Позивач ОСОБА_2 у шестимісячний строк після смерті матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася у Сколівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті матері ОСОБА_4 , а тому вважається такою, що прийняла спадщину. (а.с.25-27). Інші спадкоємці першої черги дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли, оскільки не зверталися із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а тому , в силу ст.1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК),вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Згідно з копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому №257 Сколівської районної Ради народних депутатів 15.09.1988року, ОСОБА_4 належить на праві особистої власності цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Коростів Сколівського району Львівської області. Проте оригінал цього правовстановлюючого документу втрачено. (а.с.11).

Згідно з довідкою Стрийського МБТІ від 28.11.2019 року № 2306 відповідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок в с. Коростів Сколівського району Львівської області - зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про прав особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів 30.09.1988 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради народних депутатів від 15.09.1988 року № 257. Даний житловий будинок побудований в 1969 році, не являється об`єктом самочинного будівництва. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з приналежним майном становить 29286 грн. (а.с.12-14).

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого на замовлення позивача Стрийським МБТІ 13.11.2019 року за № 47, вбачається, що вказаний будинок збудований у 1965 році. Загальна площа такого будинку становить 22,2 кв. м., з яких 14,0 кв. м. - житлова, а 8,2 кв. м. допоміжна. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1, з верандою (літера «а»). Відмітка про самочинну побудову відсутня. (а.с.19-21).

З витягу з погосподарської книги № 3 9А.с.13) с. Коростів за 2016-2020 роки вбачається, що померла ОСОБА_4 , до дня смерті мала у своєму користуванні земельну ділянку загальною площею 0.08 га, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві особистої власності згідно з Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1988 року (а.с.11).

Позивачу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Сколівською державної нотаріальної контори Львівської області Батлюком В.І. 12.11.2019 року відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього. (а.с.28).

Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт родинних відносин ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим Луковською сільською радою Моздонського району Автономної Республіки Північна Осетія від 01.11.1971 року згідно актового запису № 68 від 01.11.1971 року та свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_4 , виданим повторно Відділом РАЦС Сколівського районного управління юстиції Львівської області 08.02.2002 року, згідно з яким 10.01.1991 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 одружились, після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові ОСОБА_8 , дружині ОСОБА_8 . (а.с.6,7).

За приписами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі касаційного цивільного суду, викладеного в постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Виходячи із вимог ст. 1272 ЦК України та висновку Верховного Суду у складі касаційного цивільного суду, викладеного в постанові від 13.03.2020 року у справі № 314/2550/17, тимчасовий виїзд ОСОБА_1 за кордон на роботу до Республіки Польща не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Відтак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона, з незалежних від неї обставин, не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, в якій акцентував увагу на тому, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність сторони щодо строку та порядку прийняття спадщини,

Докази того, що відповідачами прийнято спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , що останнім судом визначено додатковий строк на прийняття спадщини, суду не надано та судовим розглядом не здобуто.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змістуст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину у встановленому порядку немає, а також те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, беручи до уваги, у зв`язку з тим, що було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок та на даний час отримати його дублікат і зареєструвати право власності на підставі дублікату правовстановлюючого документу на спадковий будинок неможливо у зв`язку зі смертю спадкодавця, тому позивачка не може оформити право на спадщину у нотаріуса. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст..375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України , суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк