П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Київ

Справа № 355/370/21

Провадження: № 22-ц/824/4153/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Нежури В.А., Поліщук Н.В.

секретар Орел П.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Куценко Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Червонописького В.С.,

за заявою адвоката Куценко Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.12.1984 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року було розірвано. За період шлюбу зі спільні кошти ними було набуте нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також розташовану під будинком земельну ділянку площею 0,1500 га. Правовостановлюючі документи на вказане майно видані на ім`я відповідача. Просила суд в порядку поділу майна подружжя визнати за нею, позивачкою, право власності на Ѕ частку житлового будинку та земельної ділянки.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій зазначила про те, що відповідач має намір продати житловий будинок із земельною ділянкою, а тому з метою збереження зазначеного вище нерухомого майна, яке є предметом спору, просила суд накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на розташовану під будинком земельну ділянку площею 0,1500 га.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року у задоволенні заяви адвоката Куценко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Куценко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що невжиття зазначених позивачкою заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, окрім того, заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачкою вимогами.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду та не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має намір розпорядитися нерухомим майном на власний розсуд.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддівпогодитись не може виходячи з наступного.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі,задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу поділу майна подружжя, а тому вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для збереження такого майна.

Викладені у заяві про забезпечення позову обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивачки, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_3 до суду із вказаним позовом свідчить про наявність спору між сторонами, а тому накладення арешту на вказане вище нерухоме майно, яке належить відповідачу, гарантуватиме реальне виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

Суд першої інстанції не надав належну правову оцінку доводам позивачки, на які вона посилається як на підставу для забезпечення позову, не урахував фактичні обставини справи, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відсутністьпідстав для забезпечення позову.

Обраний позивачкою захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору та є співмірний із заявленими позивачкою вимогами.

Окрім того, вжиття заходів забезпечення позову має тимчасовий характер та поширюється на час розгляду справи, а тому накладення арешту на нерухоме майно, яка є предметом спору у цій справі, не можна розцінювати як порушення права власності на це майно.

З огляду на викладене, суд доходитьвисновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Баришівського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Куценко Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку кадастровий номер :01:119:0010, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які належать ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Строк пред`явлення до виконання - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді В.А. Нежура

Н.В. Поліщук