Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі судового засідання Ахтієвій Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 02 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 , як позичальником був укладений Договір споживчого кредиту № 109/21

Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві - ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 8500 грн. 00 коп., строком на 12 місяців, починаючи з 02 лютого 2021року по 01 лютого 2022 року, а відповідач - ОСОБА_1 зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач - ОСОБА_1 зобов`язався погашати заборгованість щомісячно у період з 10 по 16 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Кредит мав бути повернутий відповідачем у строк до 01 лютого 2022 року.

Проте, відповідач - ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання по договору споживчого кредиту. Порушення виявилося в тому, що відповідач несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування.

Згідно Договору споживчого кредиту № 109/21 від 02 лютого 2021 року, відповідач повинен повернути:

-8500 грн. 00 коп. - залишок по кредиту;

-10815 грн. 85 коп. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів.

Неодноразово позивачем на адресу відповідача направлялися листи з вимогами погасити заборгованість за кредитним договором, однак зобов`язання не виконувалися. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від боржника сплатити заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи .

Відповідно ч. 5 ст. 278 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України, зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

29 листопада 2021 Магдалинівський районний суд подав запит до Новопетрівського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про надання інформації щодо місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 .

09 грудня 2021 року на адресу Магдалинівського районного суду надійшла відповідь на запит Новопетрівського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 21).

Згідно поштового рекомендованого повідомлення, ОСОБА_1 копію ухвали суду від 26 листопада 2021 року, позовну заяву з додатками отримав 06 грудня 2021 року, але у вказаний законом строк заперечень та відзив на позовну заяву не надав (а. с. 24).

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт отримання і використання відповідачем кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, в якому відображений рух коштів, а саме: отримання, використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 був укладений Договір споживчого кредиту № 109/21 від 02 лютого 2021 року. (а. с. 5-7).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме умови його надання кредиту, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до розділу 6 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховується: по-перше - на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів (вказаної у п. 6.2 договору); по-друге - щомісяця, із розрахунку 42,42 % річних (3,535 % щомісяця х 12 місяців).

У п. 6.4 кредитного договору наведена таблиця, в якій зазначений графік погашення заборгованості, який складається із дати платежу, суми оплати, яка йде на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, загальний платіж та залишок. В даній таблиці наведений графік погашення заборгованості, коли позичальник належним чином виконує умови кредитного договору, здійснює оплати без порушення графіку та платіж вноситься у повному розмірі згідно встановленого графіку.

У п. 6.5 кредитного договору визначено, що у випадку порушення позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 6.2 договору, більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.

В даному випадку позичальник неналежним чином виконував умови кредитного договору, погашення заборгованості здійснювалось не в повному обсязі та розмірі, не відповідно із графіком погашення, а тому позивальнику нараховувались підвищені проценти за користування кредитом, які були визначені у п. 6.2, 6.4 кредитного договору.

Згідно п. 5.1 кредитного договору, при укладенні даного договору позичальник стверджує, що він є повністю дієздатним, його волевиявлення є вільним і відповідає його внутрішній волі, він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей договір, він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману, він вважає умови договору вигідними для себе.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; способи забезпечення кредитних зобов`язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів.

Відповідно до узагальнення судової практики Верховного суду України від 11.11.2011 р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що однією з істотних умов укладання кредитного договору, яка має бути чітко виписана в договорі та на яку суд повинен звертати увагу, є плата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Проценти, сплачувані позивальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є тільки способом забезпечення виконання зобов`язань, а також й однією з форм цивільно-правової відповідальності. Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобом цивільно-правової відповідальності, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положенням статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1964цс16 від 18.10.2017 р., згідно із частинами першою і другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

За визначенням ст. 549 ЦК України, неустойка (штраф, пеня) як вид забезпечення зобов`язання є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Виконання зобов`язання може бути забезпечене неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення зобов`язань.

Неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання. За допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання. Неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності. Як встановили суди, передбачене кредитним договором підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобов`язань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки сторони пов`язали з певною подією - неповерненням кредитних коштів у встановлений у договорі строк. Таке підвищення процентної ставки є саме реакцією на порушення зобов`язань за договором і не може вважатися таким, що зумовлене збільшенням кредитного ризику, оскільки підвищення кредитного ризику - це ймовірна можливість виникнення ускладнень при виконанні договору, а в даному випадку йдеться про збільшення процентів внаслідок порушення договору.

Оскільки сторони не визначили зазначені проценти як відсотки від суми невиконаного або неналежно виконаного, або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, то правова природа таких відсотків не може тлумачитись як неустойка (штраф, пеня).

Разом з тим, законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобов`язань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству.

Отже, з аналізу викладеного можна зробити висновок, що підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором споживчого кредиту № 109/21 від 02 лютого 2021 року, станом на 24 листопада 2021 року загальна сума заборгованості за Договором споживчого кредиту становить - 19315 грн. 50 коп., з яких: 8500 грн. 00 коп. - залишок по кредиту; 10815 грн. 50 коп. - відсотки нараховані за прострочення платежів та судові витрати (а. с. 4).

Згідно ст. 525 ЦК України , одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідач не виконувала належним чином зобов`язань за кредитним договором, сплати заборгованості здійснена частково, позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторону пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. (а. с. 1), тому вказані витрати по справі слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 525, 526, 536, 553, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5-8, 10, 12, 77, 78, 81-83, 134, 210, 247, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Магдалинівським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 03 червня 2008 року) на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 17 а, , п/р НОМЕР_3 у АТ «ОЩАДБАНК») заборгованість за Договором споживчого кредиту № 109/21 від 02 лютого 2021 року, у розмірі:

-8500 грн. 00 коп. - залишок по кредиту;

-10815 грн. 50 коп. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів;

-2270 грн. 00 коп. - судовий збір.

Учасники по справі:

Позивач: Кредитна спілка «Союз-Дніпро», (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 17 а, , п/р НОМЕР_3 у АТ «ОЩАДБАНК»).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Магдалинівським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 03 червня 2008 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук