"10" лютого 2022 р. Справа № 363/672/20
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

встановив:

11 лютого 2021 року в цій справі ухвалено заочне рішення, яким вказаний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 342 000 грн., а також судовий збір в розмірі 3 420 грн., а всього 345 420 (триста сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) грн.

В поданій заяві представник відповідачка порушує питання про скасування згаданого рішення і необхідність призначення справи до судового розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що про розгляд справи відповідач належним чином не повідомлений, судових повісток не отримував. У період з 12 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року відповідач перебував за межами України та не мав можливості до 12 червня 2020 року, як визначено в ухвалі про відкриття провадження по справі підготувати та подати відзив на позовну заяву, так і в подальшому прибути в судове засідання 22 червня 2020 року, а про подальші судові засідання належним чином повідомлений не був. Також зазначив, що відповідач як підрядник, зі своєї ініціативи не припиняв виконання робіт за договором підряду на капітальне будівництво №07/06 від 07 червня 2017 року. Всю проектно-кошторисну документацію підрядник передав замовнику на затвердження у червні 2017 року, однак для початку провадження робіт затвердженої проектно-кошторисної документації від замовника назад не отримав та був позбавлений можливості вчасно розпочати провадження робіт, передбачених договором підряду, з вини замовника, а саме - з причин не виконання замовником умов договору підряду в частині надання будівельного майданчика та надання узгодженої проектно-кошторисної документації. Крім того затримка у закінченні будівництва спричинена саме протиправними діями позивачки, яка 02 жовтня 2017 року звернулась до Мукачівської місцевої прокуратури із заявою про вчинення відповідачем злочину за ст. 190 КК України, у зв`язку з чим, 30 жовтня 2017 року слідчим суддею Воловецького районного суду Закарпатської області накладено арешт та автомобілі відповідача, в т.ч. на вантажний автомобіль ІVЕСО д.н.з. НОМЕР_1 , який використовувався під час виконання робіт за договором підряду.

Вартість проведених робіт зі зведення фундаменту відповідач оцінює в 165 000 грн. (135 000 грн. - вартість матеріалів та 30 000 грн. - вартість робіт). Вартість контрольної зборки зрубу (2000 грн/м3 х 72 м3) в смт Жденієво відповідач оцінює в 144 000 грн., вартість часткової капітальної зборки зрубу (1000 грн/м3 х 53 м3) встановленого на об`єкті в с. Лютіж, відповідач оцінює в 53 000 грн., загалом 197 000 грн. Однак остаточну вартість можливо встановити лише за висновком судової будівельно-технічної експертизи, клопотання про яку відповідач подасть у випадку скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Акт прийняття виконаних підрядних робіт за грудень 2017 року від 17 грудня 2017 року, за яким позивачка прийняла роботи по зведенню фундаменту будинку розміром 100 000 грн. відповідач не визнає, оскільки він складений позивачкою самостійно в односторонньому порядку без урахування всіх витрат на матеріали

В суді представник відповідача просив про задоволення заяви з викладених у ній підстав. Зазначив, що відповідач належним чином не був повідомлений про розгляд справи, судових повісток не отримував, тому був позбавлений можливості подати суду відзив на позовну заяву та наявні в нього докази на спростування доводів позивачки. Також пояснив, що загальна вартість закуплених відповідачем будівельних матеріалів та вартість всіх здійснених робіт становить 581 800,59 грн.,а тому відповідач має намір звертатися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позивачка та її представник в суді проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечили, посилаючись на те, що про існування судового спору, який розглядався судом тривалий час, відповідачу було достовірно відомо, однак він свідомо затягував розгляд справи. Відповідно до відмітки в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення під розписку члену сім`ї ОСОБА_4 у червні 2020 року ухвали про відкриття провадження у справі. Тобто саме з цього часу повинен обраховуватись строк для подання відзиву. А якщо відповідач перебував в цей час поза межами України, то він міг звернутись до суду з заявою про продовження терміну для подання відзиву. Також нічого не заважало заявнику після повернення з-за кордону звернутись до адвоката, щоб доручити йому ведення своєї цивільної справи, що ОСОБА_4 зробив тільки через тривалий час після ухвалення рішення у справі.

Крім того, підрядник не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів виконання своїх зобов`язань, передбачених договором, а саме розробленої та оплаченої проектно-кошторисної документації, відповідних видаткових накладних, ТТН за обов`язкової передачі цих документів та матеріальних цінностей позивачці під розписку. Також відповідачем безпідставно порушені всі строки виконання своїх зобов`язань (п.п. 2.1, 3.1.2, 3.1.8 Договору №97/06).

Заслухавши учасників справи, дослідивши справу, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 13 лютого 2020 року в провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

06 березня 2020 року на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд направив до Управління ДМС у Закарпатській області запит щодо доступу до персональних даних ОСОБА_4 про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) останнього (а.с. 34).

Як вбачається з відповіді Головного Управління ДМС у Закарпатській області від 30 березня 2020 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 38).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2020 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження й установлено відповідачу строк до 10 червня 2020 року для подання заперечень проти позову в формі відзиву, який повинен відповідати вимогам ч.ч. 3-6 ст. 178 ЦПК України. Підготовче судове засідання призначено на 15 год. 22 червня 2020 року.

На виконання вимог ст. 190 ЦПК України копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками до неї судом направлені на адресу місця реєстрації відповідача.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 48) копію ухвали про відкриття провадження з додатками до неї 10 червня 2020 року отримав член сім`ї відповідача.

Однак відзив на позовну заяву протягом всього часу розгляду справи до ухвалення рішення 11 лютого 2021 року відповідач так і не подав, в підготовче судове засідання 22 червня 2020 року та всі наступні судові засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відтермінування розгляду справи у зв`язку із його відсутністю в Україні.

Суд неодноразово відкладав розгляд справи та вживав вичерпні заходи до повідомлення відповідача про її розгляд.

Як передбачено вимогами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 9 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Як передбачено вимогами ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 51-52) судова повістка відповідача на судове засідання 26 серпня 2020 року повернулася до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Судове засідання призначена на 26 серпня 2020 року, та подальші судові засідання 03 листопада 2020 року, 24 листопада 2020 року та 21 грудня 2020 року відповідач до суду не прибував та про причини своєї неявки суд не повідомляв.

27 січня 2021 року повторно надіслав на електронну адресу суду клопотання про перенесення судового засідання не раніше травня 2021 року у зв`язку із його від`їздом за кордон. Однак доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки в судові засідання всупереч вимог ч. 3 ст. 131 ЦПК України суду не надав.

Вказане клопотання про відкладення розгляду справи суд вважає необґрунтованим, спрямованим на невиправдане затягування вирішення справи, яке вимогам ЦПК України не відповідає, коли позивачка в суді проти відкладення розгляду справи заперечила і наполягала на її вирішенні.

Оскільки суд був позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу розглянуто 11 лютого 2021 року на підставі наявних доказів заочному порядку.

Відповідно до ч. 7-8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підтвердження поважності причин неявки в судові засідання представником відповідача до заяви про перегляд заочного рішення суду долучено копію паспорту ОСОБА_4 для виїзду за кордон та лист Головного центру обробки інформації ДПС України №91-44558/0/15-21 від 17 лютого 2021 року, з якого вбачається, що відповідач в період з 12 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року та в період з 28 січня 2021 року по 28 березня 2021 року перебував за межами України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Статтю 44 ЦПК України на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками до неї 10 червня 2020 року отримав член сім`ї відповідача, останній в силу вимог ч. 3 ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання та про обов`язок подати відзив на позовну заяву в строк до 12 червня 2020 року.

Крім того, суд звертає увагу й на те, що як вбачається з поданого представником відповідача листа Головного центру обробки інформації ДПС України №91-44558/0/15-21 від 17 лютого 2021 року, відповідач повернувся до України 31 серпня 2020 року та повторно виїхав за кордон 28 січня 2021 року, тобто майже через п`ять місяців.

Однак, всупереч вказаних вимог Закону відповідач за час перебування на території України відзиву на позовну заяву з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на його подання не подавав, на судові засідання не прибував, з матеріалами справи не знайомився та ходом розгляду справи, що тривав майже десять місяців та відтерміновувася за його клопотанням, не цікавився.

Крім того, суд звертає увагу й на те, що відповідач не був позбавлений взяти участь в розгляді вказаної справи через представника згідно вимог ст. 58 ЦПК України, який здійснював би від імені відповідача його процесуальні права та обов`язки.

З наданих відповідачем доказів не можна дійти висновку, що відповідач після повернення в Україну в серпні 2020 року не міг з поважних причин подати відзив на позовну заяву.

До того ж сам тільки факт перебування відповідача за межами України не є поважною причиною до відкладення розгляду справи поза межами строків, передбачених ст. 210 ЦПК України, який протягом тривалого часу на ухвалу суду про відкриття провадження жодним чином не відреагував, участь в справі особисто або через свого представника безпідставно не взяв.

Доводи в суді представника відповідача про те, що ухвалу про відкриття провадження від 17 квітня 2020 року отримав неповнолітній син відповідача, належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджено, які суд відхиляє як неспроможні.

Відтак, суд доходить висновку про те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув та відзиву на позовну заяву з наявними в нього доказами на спростування вимог позивачки без поважних причин суду не подав, а своєю поведінкою і недобросовісним користуванням процесуальними правами затягнув вирішення справи.

Що стосується доказів представника відповідача, якими той обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як передбачено ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин виконання підрядником (відповідачем) умов укладеного між сторонами 07 червня 2017 року договору підряду на капітальне будівництво №07/06 на користь замовника (позивачки), суду не надано.

Як ствердив в суді представник відповідача, останній в ході виконання договору підряду (зведення тільки першого поверху будинку), будь-яких документів на виконання умов договору не складав.

З наданих представником відповідача видаткових накладних на придбання деревини, товарно-транспортних накладних про її доставку в смт Жнедієво Мукачевського району Закарпатської області та фіскальних чеків про придбання паливно-мастильних матеріалів не можна дійти висновку, що вказані матеріали використовувалися підрядником саме на виконання умов договору підряду на капітальне будівництво №07/06 від 07 червня 2017 року.

Сам тільки лист ОСОБА_5 від 06 жовтня 2021 року не є належним, допустимим та достатнім доказом обставин перевезення з смт Жнедієво Мукачевського району Закарпатської області в с. Лютіж Вишгородського району Київської області дерев`яного брусу із дикого зрубу і виконання умов договору підряду на користь позивачки.

Крім того, як передбачено розділом 5 договору підряду на капітальне будівництво №07/06 від 07 червня 2017 року здавання-приймання виконаних робіт оформлюється актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами, які щомісяця подаються підрядником замовнику.

Належних, допустимих та достатніх доказів підтвердження фактів поетапного виконання робіт за договором підряду, в обсязі, про який він свідчить в своїй заяві, відповідачем не надано.

Відтак суду відповідачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів у розумінні вимог ст.ст. 76-83, 285 ЦПК України на спростування обґрунтованості позову.

Підстав для поновлення судового розгляду для здобуття таких доказів з огляду на принцип змагальності та диспозитивності суд не вбачає.

Відтак, суд вважає, що доводи викладені відповідачем на правильність з`ясування обставин справи і суть спірних правовідносин та прийняте на їх основі рішення по справі вплинути не можуть.

Підстав для надання іншої юридичної оцінки вже наявним у справі доказам судом не встановлено.

Разом з тим докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, та які б суд мав дослідити в судовому засіданні і це могло б призвести до ухвалення іншого (протилежного) рішення, суду не подано.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що з викладених у заяві доводів і поданих доказів підстав для скасування рішення суду не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, повне заочне рішення суду представник відповідача отримав 06 грудня 2021 року, а заяву про його перегляд подав 23 грудня 2021 року.

Відтак, клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду в силу вимог ч. 3 ст. 284 ЦПК України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 260, 280-288 ЦПК України,

ухвалив:

поновити ОСОБА_4 пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року.

Заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 14 лютого 2022 року.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту цієї ухвали шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя