Справа № 349/1706/21
Провадження № 2/349/38/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2022 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О. О.

з участю cекретаря судового засідання Гошко І. В.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 349/1706/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, визначених рішеннями Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року та 06 квітня 2017 року.

В обгрунтування позову зазначено, що відповідач по справі є батьком малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з відповідачкою. На підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року з позивача стягуються аліменти на дитину ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітків щомісяця; на підставі рішення Рогатинського районного суду від 06 квітня 2017 року з позивача стягуються аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 700,00 гривень щомісячно.

Розмір аліментів, який визначений рішеннями суду, ставить його дітей у нерівні умови, а тому він вважає за доцільне змінити розмір визначених судом аліментів та визначити його у 1/3 частці від усіх видів його заробітків щомісяця на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Просив позов задовольнити.

Відповідачка відзиву на позов не надала.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що на утримання дітей згідно рішень суду з його заробітної плати вираховують 1/3 частку та 700,00 грн. щомісячно. Просив зменшити розмір аліментів до 1/3 частки на утримання двох дітей. Зазначив, що крім сплати аліментів, купує для дітей подарунки, піклується про їхній добробут.

Відповідачка у судовому засіданні позову не визнала зовсім. Пояснила, що зменшення розміру отримуваних нею аліментів погіршить матеріальне становище дітей. Позивач немає інших утриманців, працевлаштований, отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному рішеннями суду розмірі. Просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , виданими відповідно 08 серпня 2013 року,11 лютого 2016 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області області.

За рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року у справі №349/1554/15-ц , яке набрало законної сили 05 січня 2016 року, з ОСОБА_1 нав користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року у справі №349/474/17, яке набуло законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на дочку ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно.

ОСОБА_1 працює на посаді мельника вапна у товаристві з обмеженою відповідальністю "Підвисоцький завод будматеріалів", отримує заробітну плату. З заробітної плати позивача щомісяця відраховуються аліменти в 1/3 частці від усіх видів його заробітку та в твердій грошовій сумі по 700 грн.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що на одну дитину стягуються аліменти у частці від заробітку, а на іншу дитину у твердій грошовій сумі, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.

ОСОБА_1 не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, тому його вимоги щодо зменшення розміру аліментів не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя О.О.Гаврилюк