УХВАЛА

26 січня 2022 року

м. Київ

справа № 755/14930/19

провадження № 61-19292св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації,

вирішуючи з власної ініціативи питання про виправлення описки, допущеної в постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 7 червня 2002 року перебував з ОСОБА_2 у шлюбі, в якому народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначав, що егоїстичний спосіб життя відповідача та нехтування нею інтересами сім`ї призвели до розірвання шлюбу. Після чергової сварки у травні 2018 року син та дочка залишись проживати з ним, проте у подальшому відповідач шляхом психологічного тиску примусила дочку залишити звичне місце проживання. На час подання позову дочка проживає з матір`ю, а син - з ним.

На думку позивача, відповідач втратила будь-які материнські почуття до сина та не лише припинила цікавитися його життям, опікуватись ним, а й відповідати на його телефонні дзвінки; крім того, відповідач неодноразово принизливо висловлювалась відносно сина, що принижує його честь та гідність. Одним із проявів негативного відношення відповідача до сина є відмова у наданні йому дозволу на виїзд за кордон для участі у спортивних змаганнях.

Посилався також на те, що син проживає з ним та перебуває на його повному утриманні. Відповідач не цікавиться сином, не бере участі у його вихованні, уникає будь-якого контакту з ним, що свідчить про самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

З урахуванням зазначеного позивач просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання сина, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, що свідчить про нехтування покладеними на неї правилами та обов`язками з виховання та утримання дитини.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції вважав, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина ОСОБА_3 , що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу Незвіського Д. Я. , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічно і повно з`ясованих обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення.

У грудні 2020 року адвокат Незвіський Д. Я., який діяв в інтересах ОСОБА_2 , подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 9 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року касаційну скаргу Незвіського Дмитра Ярославовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і покладено на Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної і касаційної скарг, 2 689,40 грн.

Під час виготовлення та оформлення постанови Верховного Суду від 14 липня 2021 року допущено описку у мотивувальній частині постанови, а саме на 12 сторінці помилково викладено абзац: «Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає».

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Ураховуючи наведене, вказану описку необхідно виправити.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Виправити допущену в мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 14 липня 2021 року описку, виключивши з її змісту абзац на 12 сторінці «Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає».

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук