Провадження 2-з/389/10/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року місто Знам`янка

Кіровоградської області

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Український Віталій Валентинович, за участю секретаря судового засідання Тумановій С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Управління активами, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спора приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Знам`янського відділу Державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Некрасов В.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення у разі задоволення її позовних вимог та об`єктивно ускладнить або унеможливить повернення сторін у первісний стан і призведе до істотного порушення її прав. Позивач просить звільнити її від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» та враховуючи Правову позицію Верховного Суду в справі №643/2870/18, так як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню стосується кредитних правовідносин.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок і розмір судового збору регулюються ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою, дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Постанова Верховного Суду від 26.02.2020 в справі № 643/2870/18 не стосується даних правовідносин та не приймається судом як джерело права в даному спорі.

Суддя не погоджується з твердженнями заявника про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору з огляду на наступне. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем. Разом із цим, зі змісту заяви вбачається, що заявником оскаржується виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом про стягнення заборгованості, яка виникла за договором, але стягувачем є третя особа, у якої виникло право вимоги за кредитним договором в порядку договору факторингу у встановленій сталій сумі, яка не підлягає зміні, нарахування на неї відсотків або будь-яких інших платежів. Позивач визнає, що укладала кредитний договір, не оспорювала його, позову про визнання недійсним кредитного договору не подавала, а отже у даному випадку положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосуванню не підлягають. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. ОСОБА_1 надала копію договору позики № 3632634, укладеного 16.12.2020 між нею та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до наданої копії виконавчого напису нотаріуса встановлено, що стягувачем є ТОВ «Фінансова компанія Управління активами», якому ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за кредитним договором №3632634 від 16.02.2020 на підставі договору факторингу № 2106 від 21.06.2021. Отже, у вказаних правовідносинах заявник вже не є споживачем у розумінні п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, дія ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII, не поширюється на правовідносини щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому в даному випадку позивач не звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного суд не приймає посилання позивача на Постанову Верховного Суду від 26.02.2020 в справі №643/2870/18.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову встановлено, що заявником не сплачений судовий збір, не надано документу, підтверджуючого його сплату та не вказано достатніх підстав звільнення від його сплати відповідно до закону, якщо таке мається.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За вказаних обставин заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 258-260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі повернути заявнику.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Український