Справа № 150/635/21
Провадження № 2/150/23/22
16 лютого 2022 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Кушнір Б.Б., при секретарі Короленко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються з відповідача. В обґрунтування позову, зазначає, що 24 листопада 2020 року Чернівецьким районним судом Вінницької області прийнято рішення по справі №150/511/20 про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Також даним рішенням ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка складає 1500 гривень щомісячно, починаючи з 20.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час в зв`язку з навчанням у школі дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Зазначає, що відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, іншої допомоги, крім сплати аліментів відповідач не надає. Позивачу відомо, що відповідач має офіційне місце роботи та постійний дохід, а саме працює за кордоном на постійній роботі на повний робочий день. Відтак, ОСОБА_1 просить суд, замість призначених рішенням суду від 24.11.2020 року аліментів в розмірі 1500 гривень, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.12.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалами від 20.01.2022 та від 02.02.2022 розгляд справи відкладено з метою належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.02.2022 вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів провести заочно.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги просить задовільнити.

Відповідач в судові засідання 20.01.2021, 02.02.2022 та 16.02.2022 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідь на запит Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району, надано інформацію про те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований на території АДРЕСА_1 , що являється зареєстрован7им місцем проживання позивача), однак на даний час перебуває на заробітках. Виклик здійснювався відповідно до зазначеної в позовній заяві адреси ( АДРЕСА_2 ), втім, надіслана копія позовної заяви, ухвали суду та судові повістки повернулась засобами поштового зв`язку із поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України, відповідач також викликався розміщенням на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про виклик до судового засідання.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим справу розглянути у відсутність сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.11.2020 розірвано. Також даним рішенням ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка складає 1500 гривень щомісячно, починаючи з 20.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

У сторін є малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, 17 листопада 2009 року, актовий запис №35, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей182-184,192 СК України.

Як вбачається зі змісту ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу зазначеної норми права, суд приходить переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів може підлягати збільшенню за заявою одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.11.2020, суд задовольнив вимоги позивача ОСОБА_1 , а саме вирішив стягувати зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 гривень щомісяця. Місце роботи ОСОБА_2 встановлено не було, але й не здобуто доказів його непрацездатності.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Підставами зміни способу та розміру стягуваних аліментів позивач зазначила збільшення витрат на утримання дитини, збільшення законодавчого мінімального розміру аліментів на дитину. Також зазначила, що відповідач є працездатним, здоровим та має постійний дохід за кордоном.

Однак, суд зазначає, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину та зміна прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Як зазначено в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2статті 182 Сімейного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів.

Такий правовий висновок викладно у Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17, провадження №61-7584св18.

Разом з цим, суд зазначає, що присуджені до стягнення аліменти за рішенням суду в розмірі 1500грн., складають більше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку від 6 до 18 років станом на день подання позову (1309грн.). Окрім того, присуджений до стягнення розмір аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації відповідно до закону.

З огляду на викладене, доводи позивача про збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як підстава для зміни способу та розміру стягуваних аліментів не беруться судом до уваги.

Також, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду доводи позивача в частині покращення матеріального становища відповідача, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено даного факту, зокрема, факту працевлаштування відповідача за кордоном.

Зазначена в позовній заяві інформація про те, що на адвокатський запит від 08.12.2021 року Державною прикордонною службою надано відповідь, що ОСОБА_2 перетинав державний кордон не підтверджена жодним доказом.

Також позивачем всупереч вимогам законодавства не вказано, як саме змінився матеріальний, сімейний стан або стан здоров`я сторін після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів 24.11.2020 року.

В свою чергу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи до уваги вищевказані доводи позивача, звертаючись до суду з позовом про зміну способу та збільшення розміру аліментів, вона не надала жодного належного та допустимого доказу, що матеріальний стан платника аліментів покращився та його доходи є значно вищими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, та/чи не надала доказів того, що матеріальний стан її, як одержувача аліментів, змінився, та її доходи є значно нижчими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.181,182,192,199Сімейного Кодексу України, 2, 4, 5, 10,12-13, 81,89, 141, 258,259,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Б.Б. Кушнір