1Справа № 335/9780/21 2/335/383/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом нараховану але недоотриману (невиплачену) суму пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 04.02.2016 року по 31.01.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що її мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку як пенсіонер в Бердянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізької області.

Відповідно до довідки від 11.11.2020 року центральної бази даних одержувачів пенсії інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Бердянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізької області, дата останнього нарахування пенсії 04.02.2016 року.

У її матері ОСОБА_2 залишилася сума пенсії, що була нарахована, належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою (недоодержаною) у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , за період з 04.02.2016 року по 31.01.2019 року.

12.07.2021 року державний нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Падучак-Коваль Л.Л. направила запит до Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , ці данні необхідні для оформлення спадщини.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало довідку № 163 від 23.07.2021 року, відповідно до якої залишок нарахованих коштів, але не виплачених за період з 18.07.2018 року по 31.01.2019 року становить 39 089.24 грн. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір виплат недоотриманих сум пенсій, можливо буде зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановлює пенсіонеру ОСОБА_2 суму пенсії, що була нарахована, належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою (недоодержаною) у зв`язку зі смертю, пенсію лише за період з 18.07.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 39 089,24 грн. посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не як встановлено законодавством України, а саме ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 04.02.2016 рогу по 31.01.2019 року, порушуючи права позивача, як спадкоємця, після смерті матері ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення суми нарахованої але недоотриманої (невиплаченої) пенсії в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 04.02.2016 року по 31.01.2019 року.

Ухвалою судді від 03.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справи, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

03.12.2021 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Черепахіна І.О. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позиву, посилаючись на наступне.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання виплати пенсії за минулий час. Так, суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Виходячи з викладеного, при складанні довідки на запит нотаріуса про розмір недоотриманої пенсії було вказано розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки.

Так, у довідці Головного управління № 163 від 23.07.2021 року про наявність неотриманої пенсії на запит Броварської державної нотаріальної контори зазначено суму недоотриманої пенсії на дату формування довідки (23.07.2021) за період з 18.07.2018 по 31.01.2019 року в розмірі 39089,24 грн. та роз`яснено, що розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсією з урахуванням вимог ст. 46 Закону, тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше ніж по місяць смерті пенсіонера включно та те, що розмір недоотриманих сум пенсій зменшується в залежності від дати звернення до органу Пенсійного фонду особи, яка має право на отримання зазначених сум.

Позивач до Головного управління з заявою про виплату недоотриманої пенсії в порядку спадкування згідно з вимогами п.2.26 Порядок № 22-1 не зверталась.

При зверненні до суду із цією позовною заявою позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів отримання невиплачених коштів в порядку спадкування, тобто доказів того, що її законні права та інтереси кимось порушені, тому підлягають задоволенню, при цьому ОСОБА_1 ще не прийняла спадщину.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення коштів у вигляді недоотриманої пенсії за життя відповідач вважає передчасними.

Крім того, зазначено, що у зв`язку з проведенням верифікації внутрішньо переміщених осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 136 «Про затвердження порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», виплата пенсії з 01.03.2016 року була призупинена. На основі вказаної інформації пенсія ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.01.2019 не нараховувалась та не виплачувалась.

Отже, у померлого пенсіонера відсутні нараховані та недоодержані за життя суми пенсії за період з 01.03.2016 по 18.07.2018 (нарахування пенсії за період з 18.07.2018 по 31.01.2019 було здійснено на підставі запиту Броварської державної нотаріальної контори).

Право на пенсію є особистим правом особи й припиняється з часу її смерті, позивач не наділений правосуб`єктністю щодо стягнення з відповідача ненарахованої пенсії померлого за весь час невиплати йому пенсії.

За життя пенсіонером ОСОБА_2 не заявлявся спір щодо протиправності рішення пенсійного органу про припинення нарахування та виплати пенсії з 01.03.2016 року.

Відповідно, позивач не наділений правом вимоги про стягнення ненарахованих сум пенсії померлій матері ОСОБА_2 за весь час невиплати пенсії.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно ухвали Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 21.10.2021 по справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), судом прийнято до розгляду справу за позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх у порядку спадкування.

Зазначена ухвала суду мотивована необхідністю відступити від правового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 26.02.2020 у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14.04.2020 у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09.12.2020 у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); 16.12.2020 у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20).

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2020 у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20), аналізуючи положення статей 1219, 1227 ЦК України, зазначила, що потрібно розрізняти право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, яке нерозривно пов`язане із особою і не входить до складу спадщини, та право на суми відшкодування у зв`язку із трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, але не отримані ним за життя. Колегія суддів вважала, що при вирішенні спорів про право на отримання коштів у порядку статті 1227 ЦК України визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Право на призначення певних виплат згідно зі статтею 1219 ЦК України за висновком колегії суддів до складу спадщини не входить. З огляду на викладене колегія суддів не вбачала підстав для визнання за позивачкою права на отримання страхових виплат, оскільки як спадкоємець вона не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано, а останній дій відповідача із не нарахування спірних страхових виплат не оспорював.

Разом з тим, у практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду існує протилежний висновок щодо застосування положень статей 1218, 1219, 1227 ЦК України у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2021 у справі № 243/8684/19-ц (провадження № 61-22401св19) зазначено, що не є підставою для припинення страхових виплат особі ненадання їй довідки про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території із заявою про подальше здійснення відповідних нарахувань. При цьому колегія суддів виходила із того, що право на отримання страхових платежів закріплено за особою на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і може бути обмежено лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України. З огляду на викладене колегія суддів зробила висновок про те, що не звернення особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території після припинення нарахування страхових виплат унаслідок не взяття такої особи на облік як внутрішньо переміщеної не припиняє право її спадкоємців на отримання таких виплат на підставі статті 1227 ЦК України у порядку спадкування за законом.

Отже, наведене свідчить про застосування судом касаційної інстанції у різних палатах Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду принципово різного підходу до розуміння і тлумачення норм матеріального права у подібних правовідносинах, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

З позовної заяви ОСОБА_1 , яка перебуває на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя вбачається, що правовідносини є подібними з тими, що є предметом спору у справі № 243/13575/19, оскільки вирішення спору залежить від застосування положень статей 1218, 1219, 1227 ЦК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, -до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Враховуючи, що рішення суду має бути ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, а при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, суд вважає, що в даному випадку зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку іншої справи № 243/13575/19 у подібних правовідносинах, відповідатиме завданню цивільного судочинства, буде доцільним та виправданим з метою забезпечення сталості та формування єдності судової практики.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 252, 253, 259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 335/9780/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування - зупинити до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду цивільної справи № 243/13575/19.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.В.Геєць