Головуючий у І інстанції Пономаренко Н.В.
Провадження №22-ц/824/1032/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому банк просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 24/П/55/2006-840 від 18.07.2006 року в розмірі 77 334,03 дол. США, посилаючись на те, що 18.07.2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 19 660,00 дол. США на придбання автомобіля зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 10% річних.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору відповідач зобов`язалась щомісячно сплачувати мінімальний платіж у розмірі 411,00 дол. США.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, оскільки надав відповідачу обумовлену договором суму грошових коштів в кредит. Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує, у зв`язку із чим за договором утворилась заборгованість, яка станом на 27.04.2012 року становить 77 334,03 дол. США, що по курсу НБУ становить 617 721,04 грн., та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн., простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4 770,94 дол. США, що по курсу НБУ становить 38 108,85 грн., пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 53 661,65 дол. США, що по курсу НБУ становить 428 633,18 грн., штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 1 966,00 дол. США, що по курсу НБУ становить 15 703,82 грн., заборгованості по сплаті комісії в розмірі 2 718,89 дол. США, що по курсу НБУ становить 21 717,65 грн.

У добровільному порядку відповідач заборгованість не погасила, у зв`язку із чим позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення з неї на свою користь заборгованості у вищевказаному розмірі.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором №24/П/55/2006-840 від 18.07.2006 року в загальній сумі 35 922,93 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 286 941,58 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір в розмірі 3 219,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2012 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи скаргу, відповідач посилалась на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції вона жодного повідомлення, виклику чи повістки від суду не отримувала, а тому не мала змоги скористатись наданими їй процесуальними правами, що свідчить про те, що судом був порушений один з основних принципів цивільного судочинства, а саме, принцип рівності сторін у судовому процесі.

Також відповідач у скарзі посилалась на те, що їй при укладенні кредитного договору не надавалась інформація про те, чи є ПАТ КБ «Надра» уповноваженим банком на здійснення валютних операцій відповідно до статей 5, 11, 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, всупереч вимог п.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.80, 91, 92 ЦК України, ст.11 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» при підписанні кредитного договору позивач не надав відповідачу інформацію про особу кредитодавця, його правоздатність та дієздатність; в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не надав повну та достовірну інформацію про послугу, що є предметом договору, внаслідок чого відповідач була позбавлена можливості належно оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для неї наслідки, що могли настати внаслідок її отримання.

Відповідач умови укладеного договору вважає несправедливими, оскільки суми грошових зобов`язань у розрізі сукупної вартості кредиту (кожного окремо) на споживчі цілі у іноземній валюті з урахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют - збільшилася більше ніж у 4-5 рази. Ці витрати не пов`язані із збільшенням процентної ставки по кредиту, що суперечить п.п.3, п.5 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Банк в порушення умов п.3.8 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою № 168 від 10 травня 2007 року під час укладення кредитного договору не попередив її, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач; не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користуванням ним. Така умова кредитного договору є позадоговірною перешкодою виконанню боргових зобов`язань, оскільки позичальник не може вплинути на існування валютних ризиків, тому ця умова є прикладом агресивної підприємницької практики та нечесної підприємницької діяльності. Валютний ризик та перекладання його на одну сторону є істотним недоліком цього договору. Споживач не може виконати постійно зростаюче, незалежно від відсоткової ставки, зобов`язання. Несправедлива умова кредитного договору по валютним ризикам містить елементи примусу, оскільки споживач не може нести ризик знецінення національної валюти.

Крім того, відповідач у скарзі посилалась на те, що судом першої інстанції не було досліджено умови кредитного договору та не застосовано строки позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій.

Протокольною ухвалою колегії суддів апеляційного суду від 09 грудня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», яке на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеного 05 березня 2020 року між товариством та ПАТ КБ «Надра», набуло право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №24/П/55/2006-840 від 18.07.2006 року.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, надавши апеляційному суду в особі представника ОСОБА_2 заяву про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18.07.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 24/П/55/2006-840, за умовами якого відповідачці було надано кредит в сумі 19 660,00 доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів до 18 липня 2012 року та сплатою відсотків в розмірі 10,00 % річних за користування кредитними коштами (а.с.9-11).

Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати мінімальний платіж у розмірі 411,00 дол. США шляхом сплати платежу у валюті Кредиту.

Відповідно п. 4.2.4 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговій платіж у термін, визначений п.3.3.3 Кредитного договору.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується Меморіальним ордером № NL-1 від 18 липня 2006 року (а.с.5).

При цьому встановлено, що відповідач не виконувала свої зобов`язання відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3. Договору, згідно яких ОСОБА_1 зобов`язалась щомісячно сплачувати мінімальний платіж в розмірі 441,00 дол. США шляхом здійснення перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 320564, внаслідок чого у неї за договором перед позивачем виникла заборгованість.

Відповідно до п.5.1 Договору у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього Договору, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% відсоток, від невчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, Позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до п. 4.2.4 Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору.

З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.6-8) вбачається, що станом на 27.04.2012 року за договором утворилась заборгованість в розмірі 77 334,03 дол. США, що по курсу НБУ становить 617 721,04 грн., та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн., простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4 770,94 дол. США, що по курсу НБУ становить 38 108,85 грн., пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 53 661,65 дол. США, що по курсу НБУ становить 428 633,18 грн., штрафу за порушення умов договору в розмірі 1 966,00 дол. США, що по курсу НБУ становить 15 703,82 грн., та заборгованості по сплаті комісії в розмірі 2 718,89 дол. США, що по курсу НБУ становить 21 717,65 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обгрунтованості в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею та комісією на загальну суму 35 922,93 дол. США.

Однак повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом при розгляді справи було встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків згідно умов кредитного договору, у зв`язку із чим правильним є висновок суду про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитув розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн. та простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4 770,94 дол. США, що по курсу НБУ становить 38 108,85 грн., оскільки такі висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вищенаведеним нормам цивільного законодавства.

При цьому, висновок суду про стягнення заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом в розмірі 2 718,89 дол. США, що по курсу НБУ становить 21 717,65 грн., є помилковим, оскільки передбачена умовами договору (пунктом 1.3.2) плата за користування та управління кредитом здійснюється на користь банку, тому ця умова є несправедливою згідно положень ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", а вищевказана сума не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення заборгованості зі сплати пеніза прострочення сплати кредиту в розмірі 53 661,65 дол. США, що по курсу НБУ становить 428 633,18 грн., то висновок суду про її стягнення із зменшенням розміру до розміру суми заборгованості за тілом кредиту - 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн., є законним та обґрунтованим, оскільки відповідає нормі ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивачем суду надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їхнього часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн., простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4 770,94 дол. США, що по курсу НБУ становить 38 108,85 грн., та заборгованості зі сплати пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн.

При цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що їй при укладенні договору не було надано повну інформацію про умови кредитування та ризики у зв`язку із укладенням договору у іноземній валюті, колегією суддів відхиляються, оскільки своїм підписом у договорі вона погодилася з усіма його умовами, у тому числі і з валютою кредитування. Більш того, кредитний договір укладений 18 липня 2006 року і боржник ОСОБА_1 з вимогами про визнання недійсним усього договору або окремих його частин до суду не зверталась, що свідчить про її повну згоду з умовами договору.

Разом з тим, заслуговують на увагу суду аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд справи за її відсутності та за відсутності доказів її належного повідомлення про судове засідання, призначене на 08 серпня 2012 року, у якому і було ухвалене оскаржуване заочне рішення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Стаття 128 ЦПК України визначає, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (стаття 223 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2011 року у справі TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27).

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі GUREPKA v. UKRAINE (№ 2), № 38789/04, § 23).

Із матеріалів справи вбачається, що судове засідання, призначене на 08 серпня 2012 року, у якому було ухвалене оскаржуване рішення, було проведено за відсутності відповідача ОСОБА_1 та за відсутності доказів її належного повідомлення про час та місце розгляду справи, всупереч висновків суду, викладених у рішенні з цього приводу. Так, з матеріалів справи вбачається, що судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання повернулась до суду без вручення із поміткою: «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.24). На самому конверті адреса відповідача зазначена: АДРЕСА_1 , номер квартири не вказаний, що свідчить про те, що відповідач не була повідомлена про судове засідання, призначене на 08 серпня 2021 року. Зважаючи на те, що у судове засідання відповідач не з`явилася та доказів її належного повідомлення у суду не було, розгляд справи мав бути відкладений для повторного виклику відповідача у судове засідання з метою забезпечення дотримання її права на участь у судовому засіданні.

Вищенаведене свідчить, що процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно ОСОБА_1 були порушені через її непоінформованість про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неповідомлення її про судове засідання, призначене на 08 серпня 2012 року, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2012 року на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Надра» та стягнення на його користь із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн., простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4 770,94 дол. США, що по курсу НБУ становить 38 108,85 грн., та заборгованості по пені у розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн. В задоволенні вимог про стягнення комісії за обслуговування кредиту та штрафу за порушення умов кредитного договору колегія суддів вважає за необхідне відмовити у зв`язку із безпідставністю та недоведеністю цих вимог. Зокрема, вимога позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту є несправедливою та не підлягає задоволенню, а вимога про стягнення штрафу позивачем не доведена, оскільки ним не зазначено, за яке саме порушення відповідачем умов кредитного договору цей штраф має бути стягнутий. При цьому, колегія суддів зауважує, що за порушення умов договору з відповідача на користь позивача стягується пеня, тому стягнення за таких умов ще й штрафу буде нічим іншим, як подвійним притягненням відповідача до юридичної відповідальності, що заборонено ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно ст. 549 ЦК України штраф та пеня є видами неустойки, тобто їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення свідчитиме про притягнення відповідача до подвійної юридичної відповідальності.

Враховуючи те, що позов задовольняється частково, судові витрати понесені сторонами в суді першої та апеляційної інстанцій підлягають розподілу пропорційно до задоволених вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2012 року - скасуватита постановити по справі нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №24/П/55/2006-840 від 18.07.2006 року у розмірі 33 204,04 дол. США, що по курсу НБУ становить 265 223,93 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн., простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4 770,94 дол. США, що по курсу НБУ становить 38 108,85 грн., та заборгованості по пені у розмірі 14 216,55 дол. США, що по курсу НБУ становить 113 557,54 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 044 грн. 56 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: