Провадження № 2/234/1096/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чернобай А.О.

секретар судового засідання Д`яченко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/15448/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Берзінь Сергій Людвигович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької обалсті Олійник Олег Іванович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10 листопада 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької обалсті Олійник Олег Іванович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 33499 від 18.03.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 2254540 від 20.09.2020 року в розмірі 25630 грн.

Вважає, що виконавчий напис № 33499 від 18.03.2021 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», який визначений у написі не є підтвердженим, що є порушенням вимоги п.3.5 ст.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п.6 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому за відсутності доказів наявності з боку позивача боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу.

Крім того, відповідачем не надавався нотаріусу засвідчена ним, як стягувачем, виписка з рахунка боржника (позивача) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості згідно з вимогою п.2 Переліку документів.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження не долучено оригіналу чи засвідченої копії договору про відступлення права вимоги, укладений між відповідачем та ТОВ «Мілоан».

Перед вчиненням оскаржуваного виконавчого напису, відповідач зобов`язаний був надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання на адресу позивача.

Позивач взагалі не отримував письмові претензії від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та/або відповідача, їй особисто не направлялись документи ані від відповідача, ані від приватного виконавця.

Нотаріус вчинив оскаржуваний напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора (відповідача), із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у написі суму боргу 25630 грн. не можна вважати безспірною.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 33499 від 18.03.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 2254540 від 20.09.2020 року в розмірі 24700 грн., а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 930 грн., всього у розмірі 25630 грн. Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, по оплаті послуг адвоката Берзінь С.Л. за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6 000,00 грн.; судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду від 12.11.2021 року, в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису . № 33499 від 18.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 2254540 від 20.09.2020 року в розмірі 24700 грн., а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 930 грн., всього у розмірі 25630 грн., у виконавчому провадженні № 65615769, яке знаходиться на примусову виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О.І.

Ухвалою Краматорського міського суду від 15.11.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, справу призначено до судового розгляду. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

24 січня 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, вважає їх необгрнутованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких пісдтав.

20.09.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2254540, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту- 5000 грн., проценти за користування кредитом- 3750 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; кредит надається строком на 30 днів. Дата поверенння кредиту 20.10.2020. Позичальник свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав.

24.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 57-МЛ від 24.12.2020 року. Відповідно до умов договору відповідач набув право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до позивача ОСОБА_1

17.03.2021 року відповідачем приватному виконавцю Житомисрького міського нотаріального округу Гораю О.С. була надана заява про вчинення виконавчого напису, з дотриманням усіх умов пп 2.1 п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідачем при подачі заяви про вчинення виконавчого напису від 17.03.2021 року, було надано виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 2254540 від 20.09.2020 року щодо грошових сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безпірний характер.

Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2254540 від 20.09.2020 року було передано відповідачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з Договром про відступлення прав вимоги № 57-МЛ від 24.12.2020 року. Тобто після отримання права вимоги до позивача, відповідач жодних сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.

Відповідач вважає необгрунтованою позивачем вимогу про стягнення на його користь судових витрат, зокрема по оплаті правової допомоги в розмірі 6000 грн.

Предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складенні великої кількості процесуальних документів, витрачання значого часу на вивчення обставин справи.Підготовчка позову, надання консультацій по даній категорії справ не вимагає значного обсязу юридичної та технічної роботи. Вважають, що вказана сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та дійсній вартості наданих послуг.

Відповідач повністю заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання представник позивача адвокат Берзінь С.Л. не з`явився проте надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував.

Представник відповідача належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, -

В С Т А Н О В И В:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 2 частини 1статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є правонаступництво.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Судом встановлено, що 20 вреесня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2254540, за умовами якого ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 5000 грн строком на 30 днів, термін повернення кредиту: 20.10.2020 року. (а.с. 12-14)

18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за № 33499 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Зазначеним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Кредит -Капітал», який є правонаступником ТОВ «Мілоан», стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2254540 за період з 24.12.2020 року по 27.02.2021 роу в сумі 24700 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту- 5000 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом- 18750 грн. (а.с. 11)

24 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 57-МЛ. За умовами даного договору ТОВ «Мілоан» переждав ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» належні йому права грошової вимоги, в тому числі у по кредитному договору № 2254540 (а.с.55-60)

ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. із заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 33499 від 18.03.2021 року. (а.с.61)

23.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 15)

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Тобто, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки договір №2254540 від 20 вересня 2020 року, укладений ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , також не посвідчений нотаріально, він не є не договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо безспірності розміру та наявності заборгованості, що у своїй сукупності є підставою для визнання Виконавчого напису № 33499, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №2244540 від 20.09.2020 в розмірі 24700 грн., а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 950 грн., всього у розмірі 25630 грн., таким що не підлягає виконанню, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст.141 ЦПК відшкодуванню за рахунок відповідача будуть підлягати понесені позивачем витрати на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1500 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правничну допомогу у розмірі 2 500 грн.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1,2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.04.2021 укладено договір № б/н/ про надання професійної правової допомоги з адковатом ОСОБА_2 , предметом якого є надання адвокатом Клієнту щодо визнання за рішенням суду спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підтвердження здійснення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано акт виконаних робіт (наданих послуг) від 26.04.2021, згідно з яким адвокатом надані послуги на загальну суму 4000,00 грн, зокрема: складання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Краматорського міського суду 6 год. 1 документ 500,00 грн, на загальну суму 3000 грн.; складення, та подання заяви про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_1 - 2 год- 500,00 грн, на загальну суму 1000 грн.

Фактична сплата витрат на правничу допомогу на рахунок адвоката Берзінь С.Л. підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордера № б/ від 03.11.2021 року на загальну суму 4000 грн.

Відповідач вказує на те, що що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи, тому відповідач просить відмовити у відшкодуванні цих витрат.

Суд не погоджується з позицією відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею через це витрат, які є співмірними зі складністю справи та наданими послугами.

Суд також враховує положення ч.5 та ч.6 ст.137 ЦПК України, згідно з якими зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливо лише за клопотанням сторони, при цьому доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє таке клопотання.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не заявлено.

Матеріали справи містять достатні докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, реальність таких витрат та співмірність виконаній адвокатом роботи, за виключенням представлення інтересів позивача в суді, що згідно з розрахунком становить 2000 грн., так як адвокат інтереси позивача в суді не представляв, надав заяву про проведення судового засідання без його участі. Отже, розмір витрат, понесених позивачем на надання їй правової допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, має складати 4000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн 00 коп. (за подачу позову) та 454 грн 00 коп. (за подачу заяви про забезпечення позову), а всього 1362 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Берзінь Сергій Людвигович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької обалсті Олійник Олег Іванович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за № 33499 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 2254540 від 20.09.2020 в розмірі 24700 грн., а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 930 грн., всього у розмірі 25630 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 (чотри тисячі) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня врученя йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», , юридична адреса: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, буд. 1 корп. 28..

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріальноно округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, адреса: 10008, Житомирська область, м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 35.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 48-Г.

Суддя Краматорського

міського суду: А.О. Чернобай