Справа № 203/3051/20
Провадження № 2/0203/242/2022
УХВАЛА

08 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_3 про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 203/3051/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу.

Ухвалою суду від 05.08.2021 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року в цивільній справі № 203/3051/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу; скасовано заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року в цивільній справі № 203/3051/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.08.2021 року, цивільну справу № 203/3051/20, провадження № 2/0203/1203/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М. для розгляду після скасування заочного рішення.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року було задоволено заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, змінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

У підготовче засідання, призначене на 08.02.2022 року, з`явились представники сторін.

Під час чергового підготовчого засідання представник позивача надала суду письмову заяву позивача про закриття провадження у справі, в якій позивач посилається на положення п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та просить суд закрити провадження у справі.

У підготовчому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги заяви позивача у повному обсязі та просила суд закрити провадження у справі, у зв`язку з мирним врегулюванням спору між сторонами.

Представник відповідача не заперечувала проти задоволення заяви позивача про закриття провадження у справі.

Суд, заслухавши пояснення та думки представників сторін, ознайомившись із заявою позивача про закриття провадження у справі, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд зазначає, що позивач скористався наданим йому законом правом відмовитися від позову, про що свідчить відповідна письмова заява. Тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі у повному обсязі.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що за приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Під час підготовчого засідання судом було встановлено, що предметом позову є стягнення суми грошових коштів у виді авансу у розмірі 2000,00 доларів США. У заяві про закриття провадження у справі позивач послався на мирне врегулювання спору з відповідачем ОСОБА_4 .

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову, а провадження в цивільній справі № 203/3051/20 закрити.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 з урахуванням внесених змін Наказом Міністерства фінансів України від 17.08.2020 року № 507 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.10.2020 року за № 1006/35289 (набрав чинності 30.10.2020 року).

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Суд, вирішуючи в ухвалі про закриття провадження у справі питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, доходить висновку про необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн.

Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи № 203/3051/20, а саме: квитанція № 0.0..1 від 17.08.2020 року на суму 840,80 грн (а.с.5). При цьому суд зазначає, що органом, який має здійснити повернення 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у розмірі 420,40 грн з Державного бюджету України є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, (ГУК у Дн-кiй обл/Центр.р/ 22030101).

Керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 200, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_3 про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу задовольнити повністю.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу.

Провадження в цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1; код за ) повернути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок) (квитанція № 0.0..1 від 17.08.2020 року на суму 840,80 грн міститься в матеріалах цивільної справи № 203/3051/20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 08.02.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва