Дата документу 01.02.2022 Справа № 324/1888/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 324/1888/21 Головуючий у 1 інстанції: Кацаренко І.О.
№ 22-ц/807/680/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2021 року за заявою виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, заінтересована особа Федорівська сільської ради Пологівського району Запорізької області, про передачу у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2021 року заяву виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької областівизнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду виконавчий комітет Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької областіподало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2021 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшла заява голови виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноус В.І. про передачу у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна - фельдшерського пункту, в якій сільський голова просить суд постановити рішення, яким передати у комунальну власність Федорівської територіальної громади Пологівського району Запорізької області безхазяйне нерухоме майно - фельдшерський пункт, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с.Новоселівка, вул.Молодіжна,1-Б , а саме: будівлі і споруди загальною площею 230 кв.м, який складається з: літ.А - фельдшерський пункт, літ.Б - навіс, літ.В - вигрібна яма, літ.Г -вбиральня, №№1,4 - паркан, №№2,3 - ворота.

09 листопада 2021 року суд першої інстанції залишив заяву без руху з посиланням на її невідповідність закону, зокрема положенням ст..42, 175, 177 ЦПК України, та надав заявникові п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали усунути недоліки заяви.

До недоліків суд відніс ту обставину, що заявником у заяві не визначено коло заінтересованих осіб та не залучено до участі заінтересовану особу.

Одночасно до підстав залишення заяви без руху суд відніс відсутність підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви з тим же предметом та з цих же підстав.

17 листопада 2021 року від заявника надійшла заява, у якій він визначив заінтересовану особу та зазначив,що інших аналогічних вимог до іншого суду не заявляв.

Натомість суд першої інстанції вважав недоліки, про які йшлося в ухвалі суду від 09 листопада 2021 року, не усуненими, зокрема, як зазначив суд першої інстанції заявникові пропонувалося залучити до участі в справі заінтересовану особу, але в якості заінтересованої особи заявник зазначив Федорівську сільську раду Пологівського району Запорізької області, а заявником є виконавчий комітет Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області та підтвердження про те, що ним не подано іншої заяви до цієї ж заінтересованої особи з тим самим предметом та з тих самих підстав, чого заявником не було зроблено.

Як зазначив суд першої інстанції, на переконання суду, заінтересованою особою у цій справі не може бути Федорівська сільська рада Пологівського району Запорізької області при тому, що заявником виступає виконавчий комітет зазначеної сільської ради, оскільки в такому разі Федорівська сільська рада, яка є у справі заявником, буде представляти не інтереси територіальної громади, а інтереси сільської ради.

З наведеного можна зробити висновок, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження в справі вдався до аналізу належності залучених до справи осіб, до вирішення питання про їх склад осіб до справи.

У тексті оскаржуваної ухвали суд неодноразово зазначав про те, що йдеться про позов та позивача, тоді як справа розглядається в окремому провадженні.

У зв`язку з тим, що заявник у встановлений судом строк усунув не всі недоліки заяви, зазначені в ухвалі судді Пологівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2021 року про залишення заяви без руху, тому заява була повернена заявникові відповідно до ст.185 ЦПК України.

Така ухвала суду першої інстанції не відповідає закону, позаяк залучення будь-яких осіб до участі у справі може бути вирішено протягом розгляду справи та не є підставою для повернення заяви.

Вимоги щодо надання відомостей про відсутність інших справ та залишення заяви з цих підстав взагалі свідчить про прояв надмірного формалізму при вирішенні питання про прийняття заяви.

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Тож відсутність власного підтвердження заявником про те, що ним не подано іншого позову (заяви) з тим самим предметом та з тих самих підстав не є перешкодою для звернення до суду , а питання залучення до участі у справі належної заінтересованої можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 7 лютого 2022 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков