Провадження № 2-з/752/122/22
У Х В А Л А

28 січня 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про усунення перешкод у користуванні правом власності на нерухоме майно шляхом зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена цивільна справа.

26.01.2022 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Авторгову А. М. та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий документ (виконавчий лист №752/2605/13-ц від 19.03.2021 р. виданого на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року), вчиняти будь-які дії (в т.ч. проводити опис та арешт майна) по його примусовому виконанню до постановления рішення у даній справі; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Авторгову А.М. у виконавчому провадженні №64988564 та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий документ (виконавчий лист №752/2605/13-ц від 19.03.2021 р. виданого на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року) вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м., жилою площею 105,8 кв.м., кількість житлових кімнат: 4 (чотири) (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) до постановления рішення у справі; заборонити Державному підприємству "Сетам" вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію в рамках виконавчого провадження № 64988564 майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м., жилою площею 105,8 кв.м., кількість житлових кімнат: 4 (чотири) (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) до набрання законної сили рішення суду у даній справі та зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна у виконавчому провадженні 64988564, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що на виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24.12.2015р., що набрало законної сили за постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2017р. та 11.12.2019р. по справі № 752/2605/13-ц, 19.03.2021р. Голосіївським районним судом м. Києва помилково було видано виконавчий документ, а саме виконавчий лист, згідно якого, в рахунок погашення заборгованості ПП «Ратмир-Соло» перед ПАТ «Марфін Банк» безпідставно, на користь банку звернуто, у подвійне стягнення, предмет, припиненої 31.01.2020р. іпотеки за не діючим іпотечним договором № 655 від 28 вересня 2005 року, яким є квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності з 03.12.2004 року, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки (за експертною оцінкою 2015року) у розмірі 3 840 850 грн.

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М., при цьому останнім було відкрито виконавче провадження № 64988564 та постановою від 13.04.2021 ,на думку заявника, незаконно, здійснено опис та арешт квартири.

Зазначає, що оскільки постанова приватного виконавця від 13.04.2021 про опис та арешт квартири визнана незаконною та скасована, у позичальника та ОСОБА_1 відсутня кредитна заборгованість перед ПАТ «МТБ Банк», то існує реальна загроза незаконного відчуження квартири до вирішення цього спору (оскільки приватний виконавець може повторно здійснити опис та арешт квартири та виставити її на торги), такі обставини відповідають критерію, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши заяву позивача про забезпечення позову, судом встановлено, що заявлені позивачем вимоги у заяві про забезпечення позову не стосуються предмету спору, та позивачем не доведені обставини та конкретні причини, з посиланням на докази, які призведуть до неможливості забезпечення виконання рішення у даній справі у разі його задоволення.

При таких обставинах відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про усунення перешкод у користуванні правом власності на нерухоме майно шляхом зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко