Єдиний унікальний номер 233/4338/21
Номер провадження 22-ц/804/465/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді: Мірути О.А.
суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.
за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2021 року у цивільній справі № 233/4338/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» про поновлення на роботі (суддя Клікунова А.С.), повний текст судового рішення складено 12 листопада 2021 року.
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
21 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» про поновлення на роботі, в якому просить: скасувати наказ № 06-02/135 від 25.08.2021 року про її звільнення з Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» за п. 6 ч.1 ст. 36 КЗпП України і поновити її на роботі на попередній посаді лікар стоматолог- терапевт; допустити негайне виконання рішення суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що з 14.06.1976 року вона поступила працювати до Костянтинівської міськстоматполіклініки лікарем-стоматологом, з 22.06.1995 її посада отримала назву «лікар-стоматолог-терапевт».
02.06.2011 року її переведено на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення.
16.06.2011 року міська стоматологічна поліклініка №1 перейменована у Комунальну установу охорони здоров`я «Костянтинівська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (КУОЗ КСП КМР).
01.01.2018 року КУОЗ КСП КМР реорганізована шляхом приєднання до Комунальної установи «Центральна районна лікарня» (КУ «ЦРЛ»).
01.01.2018 року її переведено на посаду лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету стоматологічного відділення поліклініки.
02.05.2018 року їй надана тимчасова робота лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету стоматологічного відділення поліклініки на 0,25 ставки (загалом 0,5 ставки) на час відсутності основного працівника.
09.01.2019 року КУ «ЦРЛ» перейменовано у Комунальне некомерційне підприємство «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» (КНП «БЛІЛ КМР»).
01.07.2019 року створено Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (КНП «МСП КМР»).
31.10.2019 року її переведено лікарем-стоматологом-терапевтом терапевтичного відділення на 0,5 ставки.
02.12.2019 року її переведено на 0,25 ставки посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення.
11.10.2020 року її звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності штату за п.1 ст.40 КЗпП України.
31.12.2020 року Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (НП «МСП КМР») перейменовано в Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки» (КНП КМР «СП м. Костянтинівки»).
29.03.2021 року Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки» (КНП КМР «СП м. Костянтинівки») перейменовано в Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» (КНП КМР СП).
06.05.2021 року на підставі рішення Костянтинівського місьркайонного суду Донецької області вона поновлена на роботі на 0,25 ставки посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення з 12.10.2020.
25.08.2021 року вона звільнена із займаної посади у зв`язку з відмовою продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися на підставі п.6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Однієї із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 36 цього Кодексу передбачене звільнення працівника тільки у тому разі, коли він відмовляється від продовження роботи в суттєво змінених умовах праці.
07.05.2021 року її, як і усіх інших працівників закладу, було попереджено про зміну істотних умов праці. З повідомленням № 01-06/72-025 від 07.05.2021 року вона була ознайомлення, що підтверджується її підписом під документом.
Вона повністю погоджувалася з новими умовами праці. Вона ніколи і нікому не повідомляла в усній формі чи письмово про відмову працювати у змінених умовах. За кілька днів до звільнення вона обговорювала питання з адміністрацією підприємства про надання відпустки, яку вона не використала за попередній час роботи. Була досягнута домовленість про відпустку.
Звільнення стало для неї повною несподіванкою, а тому вона просить задовольн7ити її позовні вимоги.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка», задоволені. ОСОБА_1 поновлена на посаді лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка». Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» на рахунок для зарахування до державного бюджету судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав довести законність звільнення позивачки, шляхом надання, зокрема, доказів на підтвердження відмови позивачки від продовження роботи в нових умовах. Проте, доказів про дотримання відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні позивачки відповідач суду не надав.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідач Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» з рішенням суду першої інстанції не погодилось та подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, розглянувши справу без виклики сторін, порушив ЦПК, оскільки не надав відповідачу можливості надити докази по справі.
Вважають, що у відповідності до вимог КЗпП за 2 місяці належним чином повідомили позивачку про зміну істотних умов праці, з якими позивачка не погодилася, про що свідчить її відсутність на роботі з 01.08. по 25.08.2021 року.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не поступило.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шамардін В. в судовому засіданні апеляційного суду, доводи апеляційної скарги не визнав, просив відмовити у її задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 1952 р.н. має вищу освіту, професія лікар-стоматолог (а.с.3-4).
06.05.2021 року на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2021 року № 233/5036/20 ОСОБА_1 поновлена на роботі на 0,25 ставки посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки» з 12.10.2020 року.
Відповідно до повідомлення про зміну істотних умов праці від 07 травня 2021 року лікаря стоматолога-терапевта терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка», ОСОБА_1 було повідомлено про зміну, з 16 липня 2021 року істотних умов праці для лікаря стоматолога-терапевта терапевтичного відділення/кабінетів ОСОБА_1 , в т. ч. про встановлення нового графіку роботи КНП КМР «Стоматологічна поліклініка» понеділок-четвер з 08 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, п`ятниця - з 08 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, субота (тимчасово, до 01.01.2022, для окремих категорій медичних працівників) з 08 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин , неділя вихідній день. Про встановлення нових графіків роботи для окремих категорій працівників КНП КМР «Стоматологічна поліклініка», зокрема встановлення для лікарів-стоматологів (за спеціалізаціями) двозмінного робочого графіка: 1-а зміна - з 08 години 00 хвилин до 13 години 47 хвилин, 2-а зміна з 13 години 13 хвилин до 19 години 00 хвилин (в п`ятницю до 18 години 00 хвилин); про переведення лікарів-стоматологів (за спеціалізаціями) з тарифної системи оплати праці на відрядну (з можливістю застосування похідних форм: відрядно-преміальної або відрядно-прогресивної) система оплати праці. Про встановлення лікарю-стоматологу терапевту ОСОБА_1 неповного робочого часу в кількості до 109/114 робочих годин на місяць. З цим повідомленням позивачка ОСОБА_1 була ознайомлена 11.05.2021 року, про що свідчить її підпис (а.с.6).
Наказом № 06-02/135 від 25 серпня 2021 року про звільнення з посади ОСОБА_1 , лікаря стоматолога-терапевта терапевтичного відділення КНП КМР «Стоматологічна поліклініка» ОСОБА_1 звільнено з займаної посади, у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися, на підставі п.6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з 25.08.2021. Вихідну допомогу та компенсаційні виплати здійснити в розмірах, порядку та в строки, що визначені ст. ст. 44, 116 КЗпП України. Головному бухгалтеру ОСОБА_2 виплатити компенсацію за 20 (двадцять) календарних дні невикористаної відпустки за 2020-2021 календарний рік (а.с.5).
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга позивача відповідача Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» не підлягає задоволенню.
МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів ).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Пунктом третім та четвертим статті 32 КЗпП України встановлено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу.
Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9).
Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Закон детально не регламентує порядок переведення працівника за його згодою на роботу в нових умовах і не встановлює, що передбачена пунктом 6 статті 36 КЗпП України відмова працівника від переведення на роботу в нових умовах має бути у письмовій формі.
Отже, у спорі працівника з роботодавцем про незаконність звільнення за пунктом 6 цієї статті обов`язок довести, що працівник відмовився від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці покладається саме на власника або уповноважений ним орган.
З наданих відповідачем доказів по справі вбачається, що 07 травня 2021 року лікаря стоматолога-терапевта терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка», ОСОБА_1 було повідомлено про зміну, з 16 липня 2021 року істотних умов праці (а.с.6); згідно доданого відповідачем до апеляційної скарги гріфіку обліку робочого часу ОСОБА_1 була відсутня на робочому місті з 01.08 по 25.08.2021 року (а.с. 34-37).
Але матеріали справи не містять доказів відмови позивачки ОСОБА_1 зі зміною з 16 липня 2021 року істотних умов її праці, а тому колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про не доведеність відповідачем такої відмови з боку
Колегія суддів вважає, що встановлена відсутність позивачки ОСОБА_1 на робочому місті з 01.08 по 25.08.2021 року не може свідчить про доведеність відмови працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу та не можуть підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів не встановлені.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України , заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2021 року залишити без задоволення.
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: О.О.Тимченко

Я.В.Хейло

Повний текст постанови складено 16.02.2022 року.

Головуючий суддя: О.А. Мірута