Провадження № 22-ц/812/19/22 Головуючий суду першої інстанції Закревський В.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Миколаїв Справа 484/2431/16-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Темнікової В.І., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

за участю представника позивача Ремського Є.В.,

представника відповідача Вялової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» (далі ПСП «Росинка») на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Закревського В.І., в залі судового засідання в м. Первомайськ, за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Росинка» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПСП «Росинка» про розірвання договору оренди землі.

Доводи позову обґрунтовано тим, що 13 березня 2008 року між нею та ПСП «Росинка» було укладено договір оренди землі.

За умовами договору вона передала в оренду земельну ділянку площею 5,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка належить їй на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 746034 від 03 жовтня 2005 року, терміном на 49 років.

Відповідно до пункту 1 розділу «Орендна плата» договору, орендар зобов`язувався щороку сплачувати орендодавцю орендну плату у розмірі 3 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору складала 1 282 грн.

В порушення умов договору, з моменту його укладання та до часу звернення до суду з позовом орендна плата за користування належною їй земельною ділянкою жодного разу не виплачувалась, що є підставою для розірвання договору.

Оскільки відповідач систематично не виплачував їй орендну плату за користування її земельною ділянкою, це є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі від 13 березня 2008 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі від 13 березня 2008 року, укладений між нею та ПСП «Росинка».

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 13 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ПСП «Росинка», зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 23 березня 2012 року за реєстровим номером 01105.

Стягнуто з ПСП «Росинка» на користь ОСОБА_1 551 грн 20 коп. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що умови договору щодо виплати орендної плати відповідачем не виконувалися, орендна плата з 2009 року позивачу не виплачувалась. Систематичне невиконання відповідачем обов`язків за договором оренди землі порушує права позивача та встановлений факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки є підставою для розірвання такого договору.

Не погодившись з судовим рішенням, ПСП «Росинка» оскаржило його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати його та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу ПСП «Росинка» мотивувало тим, що виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повністю з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відхилення того чи іншого доказу, перевага одного доказу над іншим має бути мотивовано. Проте суд першої інстанції цих вимог не дотримався.

Так, відповідно до відомостей на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки ПСП «Росинка» від 20 березня та 05 травня 2008 року, видаткового касового ордера № 16 від 12 квітня 2008 року, які містять підпис ОСОБА_1 , остання отримана орендну плату на майбутнє за період з 2008 по 2057 роки у відповідних розмірах 110 620 грн., 14 380 грн, 43 160 грн. При цьому заперечення свого підпису у зазначених документах, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що не було враховано судом першої інстанції.

Більш того ні сама позивач в позові, ні її представник в судовому засіданні, не заперечували факт неотримання орендної плати, посилаючись на те, що серія та номер Державного акту, за яким видавались грошові кошти, а саме: серія RA № 748034, не співпадають з даними, що зазначаються в договорі оренди земельної ділянки від 13 березня 2008 року.

З урахуванням наведених у позовній заяві підстав позову щодо істотного порушення умов договору орендарем в зв`язку з невиплатою орендної плати з 2009 року і по теперішній час, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що в матеріалах справи відсутні докази виконання орендарем умов щодо виплати у визначені строки орендної плати за вказані роки.

Отже таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична (два і більше випадків) несплата орендної плати та порушення орендарем умов договору позивачем не доведено, а судом не встановлено, у зв`язку з чим, згідно положень статті 32 Закону України «Про оренду землі», частини 2 статті 651 ЦК України, відсутні підстави для розірвання договору оренди землі.

Суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення однобічно, неповно та не об`єктивно дослідив обставини справи, дав неправильну оцінку доказам та дійшов безпідставного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи про розірвання договору оренди землі з інших підстав, виходять за межі заявлених позовних вимог (технічної помилки в бухгалтерських документах), оскільки такі доводи, як зазначалось раніше не наводились в позові. Більш того, стороною позивача не надано доказів наявності у неї на праві власності іншої земельної ділянки, що підтверджувалось би правовстановлюючим документом. Чинність спірного договору позивач не оспорювала, більш того його чинність підтверджена оскаржуваним рішенням.

Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Чинне законодавство про оренду землі не містило заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПСП "Росинка" було укладено договір оренди землі, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 23 березня 2012 року за реєстровим номером 01105, строком дії договору на 49 років (далі Договір). Предметом цього договору є земельна ділянка, що належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 746034, виданого 03 жовтня 2005 року Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області, яка знаходить в межах території Кам`яномостівської сільської ради.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості від 13 березня 2008 року, саме ця земельна ділянка передана позивачем в оренду, а ПСП «Росинка» прийняло земельну ділянку в натурі.

За умовами Договору орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 282 грн щороку, або 2 т зерна, 100 кг соняшнику, 1 т соломи, оранка присадибної ділянки до 0.15 га безкоштовно.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як у строк до 01 грудня щороку.

Орендна плата може бути змінена в разі збільшення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок та її індексації і становити не менше 3% від неї.

На підтвердження виплати орендної плати ПСП "Росинка" надані суду першої інстанції, зокрема: - відомість на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки за 2008 по 2057 роки від 20 березня 2008 року, де серед списку осіб зазначено прізвище, ім`я, по-батькові позивача, серія та номер державного акту на землю «ЯА № 746034», сума виплати в гривнах «110 620.00» та підпис отримувача коштів;

- видатковий касовий ордер № 16 від 12 квітня 2008 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , підставою видачі зазначено «плата за земельну ділянку згідно державного акту ЯА № 746034» та сума, яка одержана 43 160.00 грн, містяться підписи керівника ПСП «Росинка» та одержувача коштів;

- відомість на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки за 2008 по 2057 роки від 05 травня 2008 року, де серед списку осіб зазначено прізвище, ім`я, по-батькові позивача, серія та номер державного акту на землю «ЯА № 746034», сума виплати в гривнах «14 380.00» та підпис отримувача коштів;

Загальна сума виплати за цими документами складає 168 160.00 грн.

Заперечуючи свій підпис в зазначених документах, ОСОБА_1 , в особі адвоката Ремського Є.В., було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на предмет дослідження в зазначених документах підпису позивача, яке задоволено судом першої інстанції.

За висновком експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 20-1005 від 12 лютого 2021 року не представляється можливим встановити ким виконані підписи на представлених документах з причин недостатності обсягу порівняльного матеріалу (вільних зразків буквеного тексту).

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди

землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини1 статті 3 ЦК України)

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно із частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно з пунктом 4 Розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором. Положення пунктів 1, 2 Розділу «Орендна плата» Договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року

у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом "д" частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Вказаний правовий висновок викладено Об`єднаною платою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що унесення орендарем коштів за майбутні періоди буде обґрунтованим та вважатиметься орендною платою за користування земельною ділянкою за договором оренди землі, якщо в договорі або міститься положення про те, що орендар має право сплачувати орендну плату за майбутні періоди (достроково), або взагалі нічого не визначено про таку можливість. Проте, якщо договір оренди землі передбачає пряму заборону сплати орендної плати наперед, сплачені орендарем кошти не вважатимуться орендною платою за таким договором.

Такої ж позиції дотримував і Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 у справі № 704/236/17, де суд касаційної інстанції погодився з тим, що видатковий касовий ордер, підписаний орендодавцем, відповідно до якого останньому видано орендну плату за земельний пай за майбутні періоди в розмірі 25 000 грн., разом з діями орендаря свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди.

Як встановлено Договором ПСП «Росинка». зобов`язалося сплачувати орендодавцю ОСОБА_1 орендну плату у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 282.00 грн, щороку або відповідною сільськогосподарською продукцією не пізніше як у строк до 01 грудня щороку.

Умови Договору не містять прямої заборони сплати орендної плати наперед.

В позовній заяві позивач стверджувала, що орендар за Договором з часу підписання договору та на час звернення її до суду з позовом (29 липня 2016 року), тобто з 2008 по 2015 роки не сплачував орендну плату, отже не виконував умови Договору щодо виплати орендної плати.

Відповідач, заперечуючи доводи позивача, стверджував, що орендна плата була сплачена позивачу в 2008 році наперед за майбутні роки, що підтверджується наданими відповідачем суду першої інстанції відомостями про виплату орендної плати та касовим ордером, за якими позивач отримала орендну плату в загальному розмірі 168 160.00 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що надані відповідачем докази про виплату орендної плати не можуть бути враховані судом, оскільки позивач не визнає свого підпису на цих документах, почеркознавча експертиза не може визначити автора підпису на цих документах та одна буква в серії державного акту на право власності на земельну ділянку «Я» не збігається із зазначеною буквою в документах «R». За такого відповідач не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України «Про оренду землі», не надав суду доказів на підтвердження виконання умов договору та оплати позивачу коштів за користування земельною ділянкою за період з 2009 року до теперішнього часу, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; відомість на видачу грошових коштів, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі.

На переконання апеляційного суду під час розгляду справи відповідач довів належними і допустимими доказами належне виконання ним умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, у будь-який спосіб, передбачений договором.

Наданий видатковий касовий ордер, відомості на виплату орендної плати свідчить про виконання обов`язку орендаря по сплаті орендної плати за Договором, оскільки такі виплати орендної плати за цими документами відбулися після укладення договору оренди землі від 13 березня 2008 року, в документах міститься підстави виплати грошових сум, а саме плата за земельну ділянку та ідентифікується земельна ділянка за серією та номером державного акту на право власності на землю, який відповідає даним державного акту ОСОБА_1 , в документах зазначається кому видаються кошти та міститься підпис орендаря та орендодавця який отримав ці кошти.

Написання в наданих бухгалтерських документах в серії державного акту букви «Я» в зворотній бік, не може розцінюватися як зазначення іншого державного акту про право власності на земельну ділянку, тим паче, що позивач взагалі не заперечувала, що в наданих документах зазначено саме її державний акт про право власності на земельну ділянку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підписанням наданих відповідачем бухгалтерських документів позивач фактично виразила волю на отримання орендної плати наперед, а орендар вчинив дії - сплатив на користь орендодавця орендну плату у розмірі 168 160.00 грн за майбутні періоди користування земельною ділянкою із розрахунку 1 282, 00 грн на рік. Оригінал цих документів було досліджено при розгляді справи районним судом.

Вказані документи за обставин цієї справи свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вона не отримувала грошових коштів від орендаря на підставі вказаних документів. Не можливість експертним дослідженням підтвердити підпис позивача в зазначених бухгалтерських документах у зв`язку з недостатністю надання позивачем вільних зразків свого підпису та почерку, не свідчить про те, що позивач не підписувала наданих відповідачем документів про отримання орендної плати.

Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України «Про оренду землі».

Як встановлено сторони погодили, що орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що за договором становить 1 282 грн щороку. Згідно до наданих бухгалтерських документів орендодавець отримала від орендаря грошові кошти у загальному розмірі 168 160.00 грн, що спростовує доводи позивача про систематичну несплату орендної плати станом на день пред`явлення позову, як підставу для розірвання договору оренди.

Враховуючи положення статті 531 ЦК України, надані бухгалтерські документи, які свідчить про те, що позивач погодилася на отримання орендної плати за майбутні періоди згідно укладеного договору оренди від 13 березня 2008 року у загальному розмірі 168 160.00 грн, а також дії орендаря, який сплатив вказану суму, слід дійти висновку, що сторони погодили у письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати, і цей порядок було реалізовано сторонами, отже у орендаря станом на день пред`явлення позову була відсутня заборгованість перед орендодавцем по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позивач у цій справі не довела істотного порушення орендарем умов договору, позбавлення її права на те, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди (стаття 651 ЦК України).

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та при оцінці доказів, наданих сторонами, порушив норми процесуального права, а тому безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі від 13 березня 2008 року.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга ПСП «Росинка» задоволена, з ОСОБА_1 на користь ПСП «Росинка» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 826 грн 80 коп.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» про розірвання договору оренди землі від 13 березня 2008 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: 55263, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с. Катеринка; паспорт НОМЕР_1 ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» (місцезнаходження: 55263, Миколаївська обл., Первомайський р-н, село Катеринка, вул. Радянська, буд. 117), ідентифікаційний код - 32132354) 826 грн 80 коп судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Темнікова

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 року.