Справа № 444/2304/18 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/845/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (правонаступником якого є «Акціонерне товариство «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 16.02.2016 року комісією в складі працівників позивача та за участі спеціаліста-землевпорядника Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області під час обстеження земельної ділянки в межах Грибовицької сільської ради було виявлено, що на 13 км + 210 м - 13 км + 230 м дільниці Рудно - Підбірці з лівої сторони за ходом кілометрів ширина смуги відведення залізниці становить 30 м від осі головної колії. Однак, на 13 км + 210 м - 13 км + 230 м з лівої сторони за ходом кілометрів цієї дільниці на відстані 12 м від осі головної колії знаходиться сітчаста огорожа та житловий будинок, що належать відповідачці ОСОБА_1 . Стверджувалося, що відповідачка самовільно без будь - яких правових підстав розмістила сітчасту огорожу на земельній ділянці смуги відведення залізниці, чим порушила право позивача на користування належною йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням - для забезпечення функціонування залізничного транспорту. А тому позивач просив зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою площею 0,0376 га, а саме - звільнити її шляхом демонтажу сітчастої огорожі, яка розміщені на ній (а.с. 1-6).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 127-131).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, висновок суду про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка відповідачки накладається на землі залізниці, а також висновок про те, що земельна ділянка в частині накладки ще до 1962 року перебувала у користуванні відповідачки, «оскільки межі земельної ділянки Стриж не визначені в жодному документі» (а.с. 140-147).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 (частини 1-3) і 81);

- суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 3 і 4 частини 5 статті 12);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Виходячи з предмета даного спору (усунення позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0376 га шляхом демонтажу сітчастої огорожі), предметом доказування у даній справі є (зокрема) те, що саме відповідачка, ОСОБА_1 , чинить позивачу такі перешкоди і саме її слід зобов`язати демонтувати неправомірно встановлену сітчасту огорожу.

Як стверджується матеріалами справи, позовні вимоги саме до ОСОБА_1 позивач обґрунтовує Актом обстеження земельної ділянки від 16.02.2016 року, згідно якого «інформацію про власника (сітчастої огорожі та житлового будинку гр. ОСОБА_1 ) отримано зі слів землевпорядника сільської ради» (а.с. 14-15).

Даний позов було подано до суду 01 серпня 2018 року, а оскаржуване рішення судом було ухвалено 26 жовтня 2020 року, тобто справа в провадженні лише суду першої інстанції перебувала майже 27 місяців, однак будь-яких інших доказів (крім вищезгаданого Акту … від 16.02.2016 року) позивачем в обґрунтування того, що саме ОСОБА_1 є «власником сітчастої огорожі та житлового будинку», позивачем до суду першої інстанції подано так і не було.

За вищенаведених обставин у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог заявлених позивачем саме до відповідачки ОСОБА_1 .

Незважаючи на висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог саме до відповідачки ОСОБА_1 , позивачем і до поданої ним апеляційної скарги жодних додаткових доказів подано так і не було.

Апеляційний розгляд справи було призначено на 07 червня 2021 року (а.с. 162).

В судовому засіданні 07 червня 2021 року суд апеляційної інстанції у відповідності до частини 5 статті 12 ЦПК України роз`яснив представнику позивача/апелянта (зокрема) наслідки неподання позивачем до суду належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 є «власником сітчастої огорожі та житлового будинку», а відтак що саме вона є належним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву до 04 жовтня 2021 року (а.с. 173-174).

04 жовтня 2021 року представником апелянта було подано до суду відповідь від 10.09.2021 року на адвокатський запит представника позивача з виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області про те, що « ОСОБА_2 на території Острівської сільської ради не зареєстрована та не проживає. Зі слів родичів ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 » (а.с. 183-185).

В судовому засіданні 04 жовтня 2021 року на клопотання представника апелянта (з метою подання ним додаткових доказів) було продовжено перерву до 06 грудня 2021 року (а.с. 201-203).

Однак, 06 грудня 2021 року представником апелянта було подано до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи також для подачі додаткових доказів по справі (а.с. 205-206), у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи в черговий раз було відкладено на 14 лютого 2022 року.

10 лютого 2022 року апелянтом в черговий раз було подано до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи на іншу дату (а.с. 222), до якого було долучено відповідь від 30.09.2021 року на адвокатський запит представника позивача з сектору «Офіс Львівської громади в с. Великі Грибовичі, с. Малі Грибовичі, с. Збиранка» Управління адміністрування приміської зони Департаменту міської агломерації Львівської міської ради, згідно якої:

-«за адресою АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований та не проживає;

-згідно погосподарського обліку співвласниками будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які станом на 2011 рік зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 ;

-Грибовицькою сільською радою 14.02.2011 року прийняте рішення сесії про надання дозволу на виготовлення документації та передачі у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 » (а.с. 230).

Таким чином, як вбачається з вищенаведеної відповіді структурного підрозділу органу місцевого самоврядування, насправді співвласниками будинку (який по версії позивача розташований на спірній земельній ділянці) є дві особи ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), яким цю земельну ділянку було передано у власність сільською радою, однак згадані особи у цьому будинку не зареєстровані та не проживають.

В той же час, позов про усунення перешкод було пред`явлено до однієї особи, ОСОБА_4 , яка нібито є зареєстрованою (виходячи з вимог статті 27 ЦПК України) в будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем того, що ОСОБА_1 є належною відповідачкою по даній справі, а залучення будь-кого іншого до участі у справі в якості відповідача на стадії апеляційного розгляду даної справи чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено.

В той же час, наведене не є перешкодою позивачу для повторного звернення до суду з аналогічним позовом за умови доведеності належними та допустимими доказами того, що (зокрема) позовні вимоги пред`явлено до належних відповідачів, а саме: власників будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці, власниками чи користувачами якої є ці відповідачі.

Відтак, за відсутності правових підстав для задоволення позову до ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку і про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.