Провадження № 2/161/1211/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 січня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 квітня 2001 року. Вказує на те, що сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Відповідач почав зловживати спиртними напоями, почастішали прояви агресивної поведінки. В даний час шлюб існує лише формально, шлюбні відносини припинені. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного з них. Від подружнього життя мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають із позивачем та перебувають на її утриманні. Старша донька є повнолітньою, однак продовжує навчання на контрактній основі, стипендії не отримує. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштованим, володіє нерухомістю, яку здає в оренду. В добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає.

Враховуючи вказане, а також заяву про уточнення позовних вимог, позивач просить розірвати шлюб та стягувати ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, та на утримання повнолітньої доньки у розмірі 3300 грн. до закінчення навчання.

Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянути справу без її участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк не подав. А тому, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за його відсутності, та згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2001 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 317 (а.с. 5). Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.

Як встановлено судом, сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, заперечення позивача щодо її збереження, а також з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підставний та підлягає до задоволення.

За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із позивачем (а.с.29). Відповідач проживає окремо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров`я дитини. Позивач доказів протилежного суду не надала.

Відповідач інших осіб на своєму утриманні не має, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований. Доказів на спростування вказаного суду не надано.

Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить.

На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, його матеріальне становище, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, з врахуванням загальних витрат на дитину, які на даний час несе позивач, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Відповідно до цього, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні розміру аліментів враховуються положення ч. 1 ст. 182 СК України.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент розгляду даної справи є студенткою ІІІ курсу художньо-педагогічного факультету Ріненського державного гуманітарного університету (спеціальність: 026 Сценічне мистецтво) на денній формі навчання за контрактом (а.с.8). Тобто, навчання ОСОБА_5 є платним, стипендії вона не отримує.

Доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу, відповідачем не надано.

З урахуванням того, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, можливості працевлаштуватися немає, перебуває на утриманні у матері, - суд вважає, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги.

Отже, судом встановлена обов`язкова сукупність юридичних фактів, що передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття: досягнення ОСОБА_5 віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання в університеті, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу.

При вирішенні справи суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітньої, покладається на обох батьків у повній мірі.

З огляду на наведене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відтак, вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", - судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 200, 206, 263,264,265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Луцьку Волинської області, та ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Луцьку Волинської області, зареєстрований 29 квітня 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 317 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що продовжує навчання, в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., щомісячно, починаючи з 07 вересня 2021 року та до закінчення дитиною навчання, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмір 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий).

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк