Справа № 345/2911/21
Провадження № 22-ц/4808/279/22
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Калуської міської ради про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Кардаш О.І. 6 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Калуської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він звертався до відповідача із запитом про надання публічної інформації, а саме щодо наявності на території населеного пункту вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак відповідач відповіді на вказаний запит не надав.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року визнано неправомірною відмову виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області у наданні інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.02.2021 року, а також зобов`язано виконавчий комітет Калуської міської ради розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.02.2021 року у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позивач вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, а її розмір він оцінює в 30000 грн. Зазначає, що така шкода спричинила у нього, що є учасником бойових дій, негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я та душевні страждання. Кожен місяць порушеного права, він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у січні місяці 2021 року для працездатних осіб становить 6000 грн. Так як відповідач повинен був надати інформацію в лютому 2021 року, то розмір майнової шкоди становить 30000 грн.

Просив суд винести рішення, яким стягнути на його користь з виконавчого комітету Калуської міської ради моральну шкоду в сумі 30000 грн., а також судові витрати в розмірі 27,00 грн., що є вартістю відправки відповідачу позовної заяви з додатками листом з описом.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 06.12.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Калуської міської ради про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Зазначає, що судом не обґрунтовано відмовлено у стягненні моральної шкоди, без урахування норм матеріального права, на які він посилався у позові.

Стверджує, що судом не враховано практику Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Також у такій практиці порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Вказує, що судом не було враховано і аналогічну практику місцевих та апеляційних судів у подібних справах, у яких суди стягували моральну шкоду.

Судом, на думку апелянта, порушено Загальну декларацію прав людини (ст. 19), оскільки внаслідок протиправних дій відповідача, він (апелянт) змушений був відстоювати своє порушене право на доступ до публічної інформації.

Також вважає, що судом порушено Конвенцію Ради Європи про доступ до офіційних документів (набрала законної сили 01.12.2020 року).

Із зазначених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з виконавчого комітету Калуської міської ради на його користь моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що позивач повинен довести завдання йому моральної шкоди, наявність якої не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. Натомість позивач не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача - Перегіняк Н.В. заперечила вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Апелянт в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що скаргу підтримує у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року визнано неправомірною відмову виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області у наданні інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.02.2021 року; також зобов`язано виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 04054300, вулиця Івана Франка, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) розглянути запит ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на отримання публічної інформації від 09.02.2021 року у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с. 14-17).

Зокрема, судом у вказаному рішенні встановлено, що відповідачем не надано відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 від 09.02.2021 року не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання такого запиту, а надана відповідь за №46/02-55/20 від 02.03.2021 року на запит позивача є неправомірною відмовою в наданні інформації в силу приписів ч. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Дане судове рішення постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 року залишено без змін (а.с. 42-48).

Обґрунтовуючи вимоги позову та апеляційної скарги, позивач зазначав, що протиправними діями відповідача щодо ненадання відповіді на запит йому завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок таких дій, а її розмір він оцінює в 30000 грн. Зокрема, позивач зазначив, що така шкода спричинила у нього (учасника бойових дій) негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я та душевні страждання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо). Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. При цьому визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування законодавства про надання публічної інформації, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Оцінюючі мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, психологічні наслідки, відсутність доказів на підтвердження зв`язку запитуваної інформації з особистими правами позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні несвоєчасного надання інформації. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3, 5 ст. 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Разом з цим, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, адекватне відшкодування шкоди, у тому числі і моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач стверджував, що надання відповідачем відповіді на його запит про отримання публічної інформації невчасно, спричинило негативні наслідки, що виразились у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача.

Суд апеляційної інстанції враховує, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень (у цій справі - це визнання неправомірною відмови виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області у наданні інформації на запит на отримання публічної інформації) завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні у справі обставини, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням йому моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо). Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Твердження позивача на завдання йому моральних страждань через порушення його права щодо першочергового отримання земельної ділянки є необґрунтованим, оскільки позивач просив надати інформацію щодо наявності на території м. Калуш вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, а не звертався із заявою щодо першочергового отримання земельної ділянки як учасник бойових дій.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення місцевих та апеляційних судів, якими стягнуто із органу місцевого самоврядування моральну шкоду, не має для суду апеляційної інстанції узагальнюючого значення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того такі стосуються різних обставин справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував практику Європейського суду з прав людини також є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то ця справа відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 6 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 4 лютого 2022 року.