справа № 489/2729/21
провадження №2/489/225/22
18 лютого 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Войтенко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - Друга миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області (далі - нотаріальна контора) про визнання права власності на спадкове майно
У травні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 мати - ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину вона прийняла фактично та 23.11.2020 звернулася до державного нотаріуса за оформлення спадщини, але їй було відмовлено так як згідно інформації Комунального підприємства «Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації» (далі - МБТІ) ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , але рішення про зміну назви вулиці Петровського на вулицю Затишна в МБТІ відсутнє. Відсутнє рішення про перейменування вулиці і в Державному архіві Миколаївської області, що підтверджується довідками від 03.08.2020 № Т-495/03-16 та від 19.03.2021 № А-249/03-06, а також в журналах реєстрації рішень виконкому Миколаївської міської ради за 1992 - 2012 роки.
Посилаючи на наведені обставини, що перешкоджають оформленню спадщини, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 01.02.2022, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач свого представника у судове засідання не направив, причини його неявки не повідомив, правом на надання відзиву не скористався.
Третя особа у поданій до суду заяві розгляд справи просила здійснювати за відсутності її представника.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ).
Вказані особи, були батьками позивача.
Власником житлового будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого Відділом комунального господарства Ленінського району міста Миколаєва 13.11.1987, на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів № 362 від 25.10.1987, зареєстрованого у МБТІ 13.11.1987 № 5870.
Спадщина після смерті батьків позивачем була прийнята фактично та оформлена частково, зокрема Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.11.2005 позивач оформила право на Ѕ частку майна (грошових вкладів), що належали її батьку ОСОБА_2 .
Прийняття спадщини позивачем після смерті батьків підтверджується спадковими справами № 933/2005, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та № 934/2005, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , копію яких досліджено судом.
Згідно спадкових справ інших спадкоємців немає.
За оформленням спадкових прав на житловий будинок позивач звернулася до держаного нотаріуса в листопаді 2020 року, але постановою Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області їй було відмовлено, так як згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок його адресою вказано АДРЕСА_1 , а документи, які підтверджували перейменування вказаної вулиці на « Затишну » відсутні.
Із довідки МБТІ від 12.03.2020 вбачається, що комунальним підприємством були проведені поточні інвентаризаційні роботи житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 . Власником станом на 28.12.2012 був ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 13.11.1987. Рішення про зміну назви вул. Петровського на вул. Затишна в МБТІ відсутнє.
Позивачем до позовної заяви додано технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який виготовлено на її замовлення 01.03.2020. Також надано копію попереднього технічного паспорту від 27.05.1979, який погашено 11.03.2020, в якому адресою житлового будинку вказано
АДРЕСА_1. Архівними довідками Державного архіву Миколаївської області від 03.08.2020 № Т-495/03-06 та від 03.02.2021 № А-95/03-06 підтверджується, що в рішеннях виконкому Миколаївської міської Ради депутатів трудящих відомостей про перейменування вулиці Петровського на вулицю Затишна немає.
Відповідно до листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.03.2021 № 1752/02.02.01-40/14/21 вулиця Затишна у Реєстрі топонімів м.Миколаєва вказана без відміток про найменування/перейменування (розташування вулиці в Інгульському районі міста). У журналах реєстрації рішень виконкому Миколаївської міської ради за 1992 - 2012 роки інформація про перейменування вул. Петровського на вул. Затишна в м.Миколаєві відсутня.
Відомості про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, сформованого 20.05.2021 на запит суду, відсутні.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (стаття 526 ЦК УРСР).
За положеннями статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до статті 549 наведеного Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Як встановлено судом спадщина після смерті батьків позивачем була прийнята фактично, відповідно до пункту 1 статті 549 ЦК УРСР.
За оформленням спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори в листопаді 2020 року.
Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У пункті 23 постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За встановлених обставин та враховуючи, що позивач, яка є єдиним спадкоємцем та фактично прийняла спадщину після смерті батьків, але позбавлена можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини за законом в позасудовому порядку через невідповідність назви вулиці, за адресою якої знаходиться спадкове нерухоме майно, та відсутність в державному архіві та виконкому міської ради будь-яких відомостей про зміну назви АДРЕСА_1 , яка вказана у правовстановлюючому документі на житловий будинок, що спадкується, на вулицю Затишну , на якій розташований той самий будинок, що знаходиться в Інгульському районі міста Миколаєва, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа - Друга миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Миру, 46/1.
Повний текст судового рішення складено 18.02.2022.
Суддя І.В.Коваленко