Справа № 344/5187/21
Провадження № 22-ц/4808/328/22
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїсправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про зміну місця проживання дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2021 року під головуванням судді Атаманюка Б. М. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну місця проживання дитини.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2011 р. по 15.05.2019 р. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з матір`ю.

Позивач зазначив, що відповідачка часто зловживала спиртними напоями, сім`я та виховання сина її перестали цікавити і позивач підтверджує це відеозаписами. Від народження сина ОСОБА_4 він був відповідальним батьком, піклувався про сина, постійно брав участь у його вихованні, забезпечував матеріально та розвивав духовно. Дитина зростала у сповненій батьком любові та турботі. До розірвання шлюбу позивач намагався зберегти сім`ю, але не отримавши підтримки зі сторони рідних відповідачки та після їх неодноразових дорікань, покинув квартиру. Відповідачка в супереч інтересам сім`ї подала на розлучення. Позивач вважає, що відповідачка не здійснює належний догляду за вихованням та здоров`ям сина, не вживає заходів щодо лікування та профілактики його захворювання. Також мало місце фізичне насильство з боку матері до сина. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння позивачка могла вдарити сина, безпідставно кричати на нього, принижувати. Через таке ставлення матері дитина просить батька забрати його на проживання до себе.

Позивач проживає у м. Йонкерс, штат Нью - Йорк (США) і прагне забезпечити дитині належний догляд, освіту, проживання, турботу та любов.

У малолітнього ОСОБА_4 у березні 2013 року лікарями діагностовано діагноз генералізована епілепсія. Під час неодноразового перебування сина ОСОБА_4 у Сполучених Штатах Америки він вживав належних медичних та профілактичних заходів для лікування сина від цієї недуги. Також позивач постійно вживав заходів лікування сина у м. Івано-Франківську та Києві. Однак через заборону зі сторони відповідачки в березні 2021 року син ОСОБА_4 не зміг поїхати з батьком до м. Києва на чергове обстеження, що однозначно шкодить його здоров`ю. Також позивач переживає і за те, що у сина ОСОБА_4 з`являються проблеми із зором, але матір не вживає заходів щодо належного лікування дитини.

Крім того, відповідачка протиправно перешкоджає побаченням сина із батьком. Із сторони батька позивачки також зафіксовані погрози у бік позивача, які стали відомі і сину ОСОБА_4 .

Позивачу стало відомо, що трапляються непоодинокі випадки прогулів сина в школі, зокрема і з вини матері, яка неналежно контролює навчальний процес.

Щодо особи позивача, то він має намір вступити до Національної гвардії сухопутних військ штату Коннектикут, є активним та відданим членом Українського конгресового комітету Америки, є членом Української католицької церкви Святого Георгія (м. Нью-Йорк, США). Матеріальний стан позивача дає змогу у достатній мірі забезпечувати сина ОСОБА_4 усім необхідним. На ощадних рахунках позивача станом на 16.02.2021 є 20 000,92 долари. Житлом позивач також забезпечений на території США. Позивач разом із своїм батьком ОСОБА_6 володіють на праві спільної сумісної власності двохповерховим будинком у м. Йонкерс, штат Нью - Йорк, США, загальною житловою площею 3240 кв.футів. Батько та матір позивача також проживають у цьому будинку, але на різних поверхах. Для сина ОСОБА_4 батько відвів окрему кімнату, яка має гарний ремонт, з меблями та повністю облаштована для комфортного проживання та навчання дитини.

Також позивач має позитивний висновок психологічного обстеження. За результатами психологічної характеристика психоемоційного стану позивача, психолог відзначив гарний психоемоційний стан позивача, та зауважив на занепокоєння щодо труднощів порозуміння з колишньою дружиною та її перешкоджанню зустрічі із сином.

ОСОБА_1 04.03.2021 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано заяву про проведення бесіди щодо визначення місця проживання сина з батьком.

З боку відповідачки постійно чиняться перешкоди у доступі та спілкуванні із сином ОСОБА_4 . Позивачем на початку березня 2021 року подані відповідні заяви до поліції. Крім перешкод у безпосередньому спілкуванні з сином, відповідачка позбавляє будь-якої можливості спілкуватися дитині з батьком за допомогою телефону.

Позивач вважає та переконаний, що зміна місця поживання дитини з ним буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, забезпечить його гармонійний і духовний розвиток в атмосфері любові та піклування. В той же час, позивач зазначає, що будь-яких перешкод у спілкуванні матері з дитиною чинити не буде. Таким чином, позивач просив суд змінити місце проживання малолітнього сина, шляхом визначення подальшого місця проживання дитини з батьком, а також зобов`язати відповідачку передати малолітнього сина батьку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 зазначає, що рішення є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено усі докази та фактичні обставини справи, а іншу частину доказів досліджено не в повному обсязі та не об`єктивно.

Апелянт вважає, що питання зловживання алкогольними напоями є важливим доказом при розгляді справи про визначення зміни місця проживання дитини, і суд першої інстанції проігнорував докази позивача, підтримавши позицію відповідачки про те, що відео з її зображенням - це її персональні дані, які містить інформацію приватного характеру.

Вважає, що судом не взято до уваги ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України де передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відеозаписи надані позивачем стосуються саме подій пов`язаних із зловживанням позивачкою алкогольними напоями протягом багатьох років, конфліктні ситуації пов`язані з цим, свідчення про це дітей, безпосередньо стосуються справи.

Апелянт вважає, що ігноруючи такі докази, суд порушив вимоги ст. 77, 79 та 80 ЦПК України щодо належності та достовірності доказів, визнавши додані відеозаписи неналежними. Підтвердження фактів зловживання матір`ю алкогольними напоями підтвердив син сторін під час опитування в суді 19.10.2021 та 01.12.2021.

Апелянт зазначає, що після розірвання шлюбу, матір дитини продовжила свою недостойну поведінку при вихованні сина ОСОБА_4 та почала чинити батькові перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, не вживала належних заходів щодо лікування та профілактики захворювання сина. Також, мало місце фізичне насильство з боку матері до сина, яка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння могла вдарити сина, безпідставно кричала на дитину та принижувала. Таке ставлення матері також мало місце і до її доньки від першого шлюбу.

До матеріалів справи долучено медичну документацію, яка є доказом того, що батько опікується станом здоров`я сина, як пов`язаного із лікуванням епілепсії, так і профілактичними медоглядами.

За наслідками протиправної поведінки матері та завдання шкоди сину, позивач звертався до національної поліції із заявою про вчинення протиправних дій зі сторони матері.

Апелянт вважає, що суд проігнорував інтереси дитини у збалансованому спілкуванні з обома батьками.

Суд відмовившись призначати у справі незалежну судово-психологічну експертизу, долучив висновок психолога наданий від матері без опитування дитини, який мав подаватись до суду разом з відзивом або письмовими поясненнями.

Відповідачкою не обґрунтовано, чому висновок психолога щодо спілкування матері ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 не було проведено раніше.

Апелянт вказує , що довідка-висновок психолога від 01.11.2021 р. долучена судом до матеріалів справи не має статусу експертизи, складена на замовлення матері, без з`ясування думки інших сторін - батька та сина.

В порушення процесуальних норм, які регулюють строки подання доказів та їх повноту, долучив та взяв до уваги висновок психолога який зроблений на замовлення матері. При цьому, суд відмовив в призначенні судової експертизи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував думку дитини щодо зміни її місця проживання, критично її оцінив, оскільки така позиція дитини на думку суду не відображає її дійсного волевиявлення.

Апелянт вважає, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Змінити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення подальшого місця проживання дитини з батьком ОСОБА_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що вказані апелянтом аргументи у апеляційній скарзі не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Надані суду докази підтверджують факт того, що стан здоров`я дитини покращився з часу розірвання шлюбу між сторонами та залишенні сина - ОСОБА_4 на проживанні із матір`ю. ОСОБА_2 належним чином піклувалась про стан здоров`я сина, коли він проживав із нею.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що з досліджених судом доказів не встановлено, що проживаючи з матір`ю, ОСОБА_4 отримував неналежне виховання та догляд. Відповідачка позитивно характеризується, матеріально забезпечена, приділяє дитині належну увагу та догляд. Також судом не встановлено, що стан здоров`я дитини за час проживання з матір`ю погіршився.

Не обґрунтованими є заперечення представника позивача щодо приєднання до матеріалів справи довідки-висновку психолога ОСОБА_8 від 01.11.2021, яку було складено на основі вивчених записів слухання справи.

Дитину опитували у судовому засіданні, яке мало місце 19.10.2021, тому вказану довідку подати у визначені ЦПК України строки не вбачалося за можливе.

Судом першої інстанції відмічено, що спілкування з дитиною в режимі відеозв`язку може не відображати її дійсного волевиявлення, оскільки позиція дитини висловлена по відеозв`язку, при фізичній присутності тільки батька та за умови досить тривалого періоду перебування з ним, може бути не об`єктивною. При цьому, з`ясовуючи думку дитини по відеозв`язку, суд виходив з того, що такий формат спілкування з дитиною є кращим, ніж відсутність спілкування взагалі. Внаслідок наведеного суд оцінив критично думку дитини щодо зміни її місця проживання, так як така позиція дитини може не відображати її дійсного волевиявлення.

Тому не заслуговують на увагу посилання представника позивача на те, що судом не було враховано думку ОСОБА_4 .

При прийнятті рішення по справі важливою обставиною було те, що батько під час розгляду справи самовільно змінив місце проживання малолітнього.

Як наслідок, без належного вивчення питання щодо доцільності зміни проживання дитини у суді, позивач змінив умови та країну проживання сина. Такі обставини не можуть вплинути позитивно на психіку дитини. ОСОБА_1 не додає жодних доказів про те, що син відвідує навчальний заклад з метою отримання освіти, та на підтвердження власного працевлаштування, а місце проживання підтверджує трьома різними адресами.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник, які приймали участь у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведениих у ній.

ОСОБА_2 та її представник вимоги апеляційної скарги заперечили, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2011, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2019 року розірвано. Також зазначеним рішенням суду було визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю (т.1 а.с. 11-13).

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батько - ОСОБА_1 є громадянином США, а мати - ОСОБА_10 є громадянкою України (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до довідки Управління ДМС України в Івано-Франківській області № 5207 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківська, набув громадянство України відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», з 15.10.2011 року (т. 1, а.с. 128).

Сторони в судовому засіданні ствердили, що їхній син ОСОБА_4 має громадянство США.

У матеріалах справи міститься характеристика на учня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і у ній зазначено що він навчався в ліцеї № 11 Івано-Франківської міської ради з першого класу. ОСОБА_4 мав навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Однак навчався в міру своїх можливостей. Має чудову пам`ять, логічне та образне мислення. Він систематично виконував домашні завдання та відвідував ліцей, не пропускаючи навчальних занять без поважних причин. Хлопчик добрий, комунікабельний, вихований. З однокласниками підтримував добрі стосунки. ОСОБА_4 захоплюється спортом та IT-технологіями. Відвідував секції з плавання, баскетболу (клуб « Говерла ») та IT-степ школу (т. 1, а.с. 132).

Згідно Інформації про результати психологічного обстеження здобувача освіти З-Б класу ліцею № 11 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено: «Проективні методики та коментарі до них показують, що ОСОБА_4 ідентифікує себе з такою сім`єю: це мати хлопчика ( ОСОБА_2 ), старша сестра ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 2007 р.н.) - з якими ОСОБА_4 проживає, а також батько ( ОСОБА_1 ) - не проживає із сім`єю. Емоційно позитивно сприймає всіх вказаних членів своєї сім`ї. Простежується позитивний емоційний зв`язок хлопчика з мамою. Саме вона є для ОСОБА_4 емоційно найближчою людиною, від якої відчуває любов і турботу. Близькою для хлопчика є і його сестра ОСОБА_12 . Батька ОСОБА_4 вважає емоційно важливою і авторитетною для нього людиною, з яким, зі слів хлопчика, бачиться і спілкується, охоче проводить з ним час, коли він приїжджає в Україну або коли ОСОБА_4 їздить до нього (оскільки батько, зі слів хлопчика, знаходиться за кордоном). ОСОБА_4 розуміє ситуацію, що склалася між батьками в сім`ї (розлучились і тому проживають окремо). Мріє спілкуватись і бачитись з кожним з батьків (т. 1, а.с. 131).

Відповідно до довідки № 6142 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 27.12.2011 по теперішній час (т.1, а.с. 126). Також за зазначеною адресою зареєстрована відповідачка в справі (т.1, а.с. 124), якій 3/4 частини цього будинку, загальною площею 361,7 кв. м., житловою 157,6 кв.м., на підставі договору дарування від 15 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. та зареєстровано у реєстрі за № 1416, належить ОСОБА_2 (т.1, а.с. 141-148).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надав висновок щодо визначення/зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Додаток 1 до рішення виконавчого комітету міської ради від 05.08.2021 № 1117 (т.2, а.с 3-7). Органом опіки та піклування встановлено, що відповідачка разом з малолітнім ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (дане помешкання належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності), але фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Працівниками служби 13.05.2021 обстежено умови проживання за даною адресою та встановлено, що в помешканні створено належні житлово-побутові умови проживання. Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачка зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 03.06.2008, що підтверджує її стабільну матеріальну спроможність.

Згідно акта оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), проведеного 21.05.2021 року фахівцем з соціальної роботи МЦСССДМ, складні життєві обставини відсутні.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 01.04.2021 року №481 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» ОСОБА_1 було встановлено порядок участі у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : на час перебування батька на території України з 14.00 год п`ятниці до 14.00 год неділі з ночівлею за місцем проживання батька за адресою фактичного проживання АДРЕСА_3 . Під час прийняття вищезазначеного рішення ОСОБА_2 повідомляла, що після її розлучення з ОСОБА_1 син завжди спілкувався з батьком. Вона не чинила жодних перешкод у такому спілкуванні. Кожного разу, коли батько перебував в Україні, малолітній ОСОБА_4 проводив з ним необмежений час: залишався на ночівлю, їздив на спільний відпочинок, відвідував родичів тощо.

ОСОБА_2 28.05.2021 звернулась з заявою до служби у справах дітей про вжиття невідкладних заходів із виявлення місцезнаходження малолітньої дитини та повернення на територію України. Відповідно до інформації, зазначеної у заяві, 23.05.2021 року ОСОБА_1 викрав сина ОСОБА_4 з готелю в місті Шарджа (ОАЕ), де останній перебував разом із ОСОБА_18 (дідом) та ОСОБА_19 (бабусею) на відпочинку і не повернув його. Тобто, самовільно змінив місце проживання малолітнього ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 09.06.2021 ствердив, що малолітній ОСОБА_4 дійсно перебуває з ним на території Сполучених Штатів Америки і проживає з ним.

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 15.05.2019 року (справа №344/6280/19, провадження №2/344/2879/19), яке набуло чинності, малолітнього ОСОБА_4 залишено на проживання з матір`ю.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Крім того, протягом всього періоду проживання дитини з матір`ю відсутні обставини, які б погіршували становище дитини чи шкодили його інтересам.

Питання зміни місця проживання дитини було винесене на розгляд на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 30.06.2021. Сторони були належним чином повідомлені, однак прийняття рішення відкладено у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 , про що останнього було письмово проінформовано. На наступному засіданні комісії 16.07.2021 повторно розглянуто це питання і прийнято відповідне рішення, яким орган опіки та піклування вважав за недоцільне змінювати місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і залишити його на проживанні з матір`ю ОСОБА_2 (т.2, а.с. 4-7).

У малолітнього ОСОБА_4 у березні 2013 року лікарями діагностовано діагноз генералізована ідіопатична епілепсія. Генералізовані міоклонічні та тоніклонічні напади. Рекомендовано: 1. Депакін xp 300 600 мг/доб; спостереження епілептологом в динаміці (т. 1 а.с. 47).

Дитина 10.08.2017, в супроводі батька, проходила обстеження в МЦ «Лікарська практика» м. Київ (том. 1, а.с. 14-46), а також проходила відповідне обстеження та лікування в США (т.1, а.с. 57-68).

Як вбачається із виписки з медичної амбулаторної карточки дитини від 22.04.2021, наданої лікарем ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається у неї від народження. Догляд за дитиною здійснює мати. Сумлінно виконує призначення, консультується з іншими профільними лікарями - ЛОРом, невропатологом, окулістом, стоматологом. Дотримується правил догляду, здорового харчування, Дитина регулярно вживає вітамінні комплекси, оздоровлюється в санаторіях та самостійно в умовах гірської місцевості і на морі. З приводу навчання та виховання консультується з психологом в приватному порядку та штатним психологом (т.1 а.с. 163).

Як вбачається з медичної карточки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.10.2019 року та 09.04.2021 року було здійснено огляд у офтальмолога, після якого рекомендовано лише гігієна зору та спостереження (т. 1 а.с. 51).

До матеріалів справи додано медико-клінічний висновок департаменту дитячої неврології центру дитячої епілепсії медичного центру Ірвінг Колумбійського Університету від 20 липня 2021 року, із яких вбачається, що у ОСОБА_4 не було нападів епілепсії із серпня 2017 року, у зв`язку із чим, лікарі намагаються відмінити вальпроєву кислоту (т. 2 а.с. 33).

Щодо характеризуючих даних на відповідачку, судом також встановлено, що окрім наявності у відповідачки у власності вищезазначеного нерухомого майна, відповідачка зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 03.06.2008 року (запис №2 017008), КВЕД 47.75 роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах) (т. 1, а.с 152).

Підприємницьку діяльність відповідачка здійснює у приміщенні на 1-му поверсі, що знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_4 , на підставі договору оренди №1 від 01.03.2020 року (т. 1 а.с. 154, 155).

Відповідачка характеризується позитивно. Так, відповідно до інформації про участь батьків у вихованні неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (видана ліцеєм №11 Івано-Франківської міської ради), мати постійно цікавиться станом справ сина, успіхами у навчанні, приділяє багато уваги вихованню сина та його всебічному розвитку. Постійно відвідує батьківські збори, підтримує контакт з вчителем сина. Бере активну участь у житті класу. Батько - ОСОБА_1 за час навчання сина відвідував навчальний заклад, коли перебував на території України. В основному батько спілкується з класним керівником в телефонному режимі. На батьківських зборах не був присутній (т. 1 а.с. 133).

Відповідно до характеристики на відповідачку із ДУ «ДНЗ (дитячий садок) «Веселка» м. Івано-Франківськ) Національної поліції України», відповідачка завжди спілкувалася з вихователями та цікавилася досягненнями та успіхами свого сина, активно приймала участь в освітньому процесі закладу дошкільної освіти, відвідувала батьківські збори, тематичні заходи та свята. Виявляла цікавість до консультацій і рекомендацій вихователів в куточку для батьків. Завжди дотримувалась розпорядку та внутрішнього режиму освітнього закладу. Охоче підтримувала будь-яку взаємодію з усіма учасниками освітнього процесу. Виявляла цікавість та активно приймала участь в заходах, які проводилися в ДНЗ ( т. 1, а.с. 134).

З рекомендаційного листа від 19.04.2021 року вбачається, що відповідачка, мама учня ОСОБА_4 , є дійсним членом громадської організації «Освіта XXI століття» та протягом трьох років щомісячно сплачує внесок у розмірі 240 грн на придбання навчального матеріалу за програмою «Інтелект України». Також постійно відвідує батьківські збори, завжди відгукується на прохання допомогти батьківському комітету та бере активну участь у житті класу (т. 1, а.с. 135).

Відповідно до характеристики на відповідачку, яка видана 21.04.2021 року №01-04/21 ОСББ «Оселя на Січових Стрільців», відповідачка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2010 року. За результатами опитування голови правління ОСББ «Оселя на Січових Стрільців» та з показів сусідів, відомо, що вказана особа має позитивне ставлення до себе з боку сусідів. Схвальні відгуки від мешканців будинку про неї дозволяють стверджувати про її порядність, доброчесність та наявність особистого демократичного ставлення до оточуючих, бере активну участь у громадських справах, виховує двох дітей. Діти є ввічливими, позитивними, доглянутими, в хороших стосунках з однолітками, які проживають у будинку . Скарг на неї не находило (т.1, а.с. 136).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у м. Йонкерс, штат Нью - Йорк (США). Відповідно до довідки державного нотаріуса штату Коннектикут від 25.02.2021 р. позивач разом із своїм батьком ОСОБА_6 володіють на праві спільної сумісної власності двохповерховим будинком у м. Йонкерс, штат Нью - Йорк, США , загальною житловою площею 3240 кв.футів (т. 1 а.с. 84, 85).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 01.04.2020 року №481 встановлено порядок участі батькові ОСОБА_1 у виховані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : на час перебування батька на території України з 14:00 год п`ятниці до 14:00 неділі з ночівлею за місцем проживання батька за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 159).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2019 року стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 липня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили 13.01.2020 року (т.1 а.с 156-157).

Відповідно до розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/13121/19 від 17.01.2019 року виданого Івано-Франківським міський судом період з липня 2019 року ОСОБА_1 станом на 21.01.2021 мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 66000 грн (т. 1, а.с 158). Така, заборгованість погашена в січні 2021 року перед приїздом позивача в Україну.

З вищенаведеного убачається, що позивач і відповідачка є батьками, які піклуються і дбають про свого сина, обоє є матеріально забезпеченими та кожен з них зокрема прагне та здатний в повній мірі забезпечувати гармонійний розвиток дитини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до рішення рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з мамою (т.1, а.с. 11-13).

У ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З листа Консульства України в Дубаї убачається, що під час перебування малолітнього ОСОБА_4 з сестрою, бабусею та дідусем ОСОБА_18 на відпочинку у ОАЕ у м. Шарджа, 24.05.2021 ОСОБА_1 без отримання попереднього дозволу, забрав з готелю в м. Шарджа, де вони зупинилися свого сина ОСОБА_4 , який також має паспорт громадянина США. Батько дитини згодом повідомив телефоном консула України, що син хворіє на епілепсію, перебуває з ним за власним бажанням, і що він не збирається повертати його дідусю та матері (т.2, а.с. 26).

Судом встановлено, що дитина, проживаючи з мамою (відповідачкою) та перебуваючи на відпочинку в ОАЕ, не знаходилася небезпечному для її життя в стані, здоров`я, чи існували інші вагомі обставини, які б виправдовували дії позивача на самовільну, без згоди матері, зміну місця проживання дитини.

Тому дії позивача ОСОБА_1 щодо самовільної зміни місця проживання дитини, всупереч рішенню суду, без наявності для цього вагомих підстав, носять очевидно протиправний характер. Протиправна поведінка позивача не може вважитися такою, що вчинена в інтересах дитини і не пов`язана із безпосереднім захистом інтересів дитини.

Позивачем 04.03.2021 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано заяву про проведення з ним бесіди щодо визначення місця проживання сина з батьком (т.1, а.с. 90, 91).

Оцінюючи поведінку позивача, суд першої інстанції звернув увагу на психологічну характеристику його психоемоційного стану, здійснену 04.03.2021 Центром психологічної допомоги дітям «Серденько». Психолог за результатами психоемоційного стану позивача відзначив можливі джерела проблеми: «дезорганізовані, десгармонійні стосунки, емоційно загострені переживання пов`язані з конфліктними відносинами із колишньою дружиною, яку ОСОБА_22 важко подолати і які викликають глибокий внутрішній конфлікт, який може зумовити розвиток психогенного захворювання, що впливає на важливі сфери особистості, систему стосунків у сім`ї. Рекомендована робота психолога в напрямку врегулювання відносин із колишньою дружиною з метою недопущення ескалації конфлікту» (т.1, а.с 80, 83).

Тому самовільна зміна місця проживання дитини позивачем може бути наслідком конфлікту, що виник між сторонами.

Судом першої інстанції враховано, що малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг десятирічного віку, що дає йому право самостійно висловлювати думку щодо свого місця проживання. З метою забезпечення захисту прав малолітнього під час розгляду справи і з урахуванням клопотання представника позивача, суд заслухав думку дитини безпосередньо в судовому засіданні 19.10.2021, здійснивши опитування дитини в режимі відеозв`язку.

Малолітній ОСОБА_4 у режимі відозв`язку висловив ствердну позицію щодо проживання з батьком у США.

Суду надано довідку-висновок психолога ОСОБА_8 від 01.11.2021, яку нею видано на основі вивчених записів слухання справи. Психолог прийшла до висновку, що дитина, відповідаючи на запитання представника позивача ОСОБА_23 , була керованою, не мала самостійної думки, відповіді були заздалегідь підготовленими. Дитина була скована обставинами і тими дорослими, які були поруч (т.2 а.с. 79).

При повторному опитуванні дитини в режимі відеозв`язку за участі її законних представників, представника органу опіки та піклування а також із залученням психолога департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради ОСОБА_24 , дитина повторно висловила ствердну позицію щодо проживання з батьком.

Психолог зазначила, що дитина відповідає впевнено. Окремі відповіді дитини можуть бути завченими. Спілкування з дитиною в режимі відеоз`язку вона здійснює в перше, тому з урахуванням формату такого спілкування, психолог не висловила однозначної позиції щодо дійсного волевиявлення дитини.

Суд вважав, що спілкування з дитиною в режимі відеозв`язку може не відображати її дійсного волевиявлення, оскільки позиція дитини висловлена по відеозв`язку, при фізичній присутності тільки батька та за умови досить тривалого періоду перебування з ним, може бути не об`єктивною.

Представником позивача у суді першої інстанції заявлялося клопотання про призначення у цій справі судово-психологічної експертизи для вирішення питання про вплив кожного з батьків на емоційний стан, психічний розвиток і благополуччя дитини (т.2 а.с. 40-42). Судом відмовлено у задоволенні клопотання з тієї підстави, що стороною позивача не підтверджено забезпечення прибуття дитини в Україну для участі в такій експертизі.

З урахуванням неявки дитини в судове засідання (самовільна зміна позивачем її місця проживання), а також не доведення позивачем факту неналежного догляду матір`ю за дитиною, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що відповідачка зловживає алкогольними напоями є важливим доказом при розгляді справи про визначення зміни місця проживання дитини, а суд першої інстанції проігнорував такі докази є необґрунтованими. Суд дав оцінку цим доводам і відповідно до вимог процесуального закону в оскаржуваному рішенні зазначив, що відображення на відеодоказах приватного життя відповідачки, яка попередньо не надала згоду на таке фільмування, і ці відеодокази зібрані з порушенням ст. 307 ЦК України, тому є недопустимими і не можуть вважатися такими, що стверджують позовні вимоги.

В суді першої та апеляційної інстанцій не знайшли підтвердження доводи апелянта про те, що після розірвання шлюбу, відповідачка продовжувала неправомірні дії при вихованні сина ОСОБА_4 та чинила батькові перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, не вживала належних заходів щодо лікування та профілактики захворювання сина. Докази вчинення нею таких дій апелянтом не надано.

Доводи апелянта про те, що судом проігнорував інтереси дитини у спілкуванні з обома батьками, є невірними, оскільки рішенням суду від 15.05.2019 уже визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 01.04.2021 року ОСОБА_1 визначено порядок його участі у вихованні сина ОСОБА_4 . Судом не встановлено і позивачем не доведено того, що матір обмежує ОСОБА_1 у спілкуванні з сином.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував думку дитини щодо зміни її місця проживання, здійснивши опитування дитини в режимі відеозв`язку за участі законних представників, представника органу опіки та піклування та із залученням психолога департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради ОСОБА_24 . Тому доводи апелянта про те, що суд не врахував думку дитини, щодо зміни її місця проживання, критично її оцінив, є необґрунтованими.

Судом не встановлено, що син сторін ОСОБА_4 отримував неналежне виховання та догляд проживаючи з матір`ю, що погіршився його стан здоров`я за цей час. ОСОБА_2 позитивно характеризується, матеріально забезпечена, дитині приділяє належну увагу та догляд. Судом враховано ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук