н/п 2/490/1012/2021 Справа № 490/6004/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

за участю секретаря Волошиної Я.І.,

за участю позивача та представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Заякіна Д.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в яких просила стягнути на свою користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 в розмірі 3000 грн щомісячно, а також судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Ленніського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2010 року і до повноліття дитини.

Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно, у розмірі приблизно 2500 грн намісяць, при цьому приховуючи свої дійсні доходи, адже працює він у Польші.

Вказаної суми не вистачає на повноцінний розвиток дитини, син часто хворіє, має хронічні захворювання. вона неодноразово намагалася вирішити вказане питання добровільно, просила допомоги у відповідача на лікування сина, на відвідування ним спортивних секцій, оздоровлення сина, проте батько не має наміру брати участь у житті сина. А її доходу не вистачає для повноцінного задоволення потреб сина.

18 грудня 2020 року від представника відповідача Заякіна Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в поновму обсязі, посилаючись на положення Сімейного кодексу україни та судову практику Верховного Суду. Позивачем не зазначено та не надано належних доказів існування особливих обставин, які зумовили б необхідність відвідування дитиною спортивної секції, потреби дитину у особливому харчуванні та взагалі не доведено доказів необхідності саме зазнгаченої суми регулярно для забезпечення дитини. Всі наведені позивачем обставини не відностяться до додаткових витртат на дитину в розумінні ст. 185 СК України. Відповідач сплачує регулярно аліменти, середній розмір яких перевищує прожитковий мінімум на дитину, всі зазначені витрати позивачем входять до звичайного утримання дитини, отже відстуні підстави для задволення позову. Крім того позивачем взагалі не доведено, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати додатково до аліментів ще по 3000 грн на місяць

В травні 2021 року позивачем подано уточнена позовна заява зі збільшенням позовних вимог, в якій позивачка просить стягнути на її корсииь з відповідача додаткові витрати, понесені на утримання дитини ОСОБА_5 , у розмірі 40 410 грн, а також додаткові витрати на дитину в розмірі 3000 грн щомісячно.

В обгрунтування вимог посилається на те, що крім сплати алментів відповідач будь-якої іншої допомоги у вихованні та утриманні сина не надає, хоча їй відомомо, що він працює докером в Республіці Польща.

Син має лівосторонній сколіоз та плоскостопість ІІ-ІІІ ступеню, атакож проблеми з зором, у зв`язку з чим має потребу у лікуванні та супутніх обстеженнях, які здійснювалися на вимогу лікарів та які вона оплачувала для дитини. Також з вересня 2019 року син відвідує секцію з плавання для укріплення м`язів спини та оздоровлення всього організму, що зумовило придбання шапочки для плавання 100 грн та сплати за цей період 9450 грн з розрахунку 70 грн за одне заняття.

Також для розвитку здібностей хлопця син займається у секції дзюдо з 2017 року і за цей період нею сплачено 12 615 грн з розрахунку 45 грн за одне заняття. Також для цього нею було придбано екіпірування кімоно вартістю 800 грнта спортивний інвентар. Син з захопленням займається цим видом спорта, має здібності, виграє змагання , витрати на які становлять 550 грн.

Також для оздоровлення сина , вона 30.07.-01.08.2020 року здійснила виїзд до м.Одеси, на що на диитину витратила 1004 грн; в листопаді 2019 та березні 2020 року здійснила виїзд до Арабської Республіки Єгипет.

Також з метою облаштування зони відпочинку дитини нею придбано килим 4990 грн та відремонтовано кондиціонер на сумум 1900 грн.

Також нею організовується дозвілля дитини між навчанням та заняттями спортом , де вони разом відвідували кафе, аквапарк, також вона придбавала подарунки та іграшки для розумового та фізичного розвитку дитини.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат, які є відмінними від коштів, які вона отримує на утримання дитини, становить 90 820 грн , половину з яких вона просить стягнути з відповідаач.

Також з огляду на систематичність витрат, які прогнозуються понести, оскільки потреба в продовженні лікування та оздоровлення дитини не відпала , також існує потреба в поїздках дитини у дитячі спортивні лагері та турніри в Україні та за її межами, для підвищення здібностей сина в галузі математики та іноземних мов планується відвідування дитиною додаткових занять в приватному порядку - просить щомісячно стягувати з відповідача по 3000 грн на ці долаткові витрати.

Протокольною ухвалою суду від 31.05.2021 року прийнято уточнену позовну заяву зі збільшенням позовнихв имог до розгляду та відкладено судове засідання за клопотанням представника відповідача адвокатат Заякіна Д.О. для ознайомлення з змістом заяви та подання своїх заперечень - до 13.10.2021 року

В грудні 2021 року позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 55 739,54 грн понесених додаткових витрат на дитину, оскільки нею понесені витрати восени 2021 року на медичне обстеження дитини згідно призначень лікаря-генетика , перебував на стаціонарному лікуванні у вересні 2021 року, були придбані окуляри на суму 1330 грн та придбано ультрафіолетовий кварц за призначеннґм лікаря вартістю 1560 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Заякіна Д.О. про залишення уточненої позовної заяви від 19.05.2021 року та заяви про збільшення позовних вимог від 22.12.2021 року без розгляду та повернути їх позивачу.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову з викладених у позові та заявах про збільшення позовних вимог підстав.

Зазначила. що її син займається у спортивних секціях, це йому необхідно і за станом здоров`я і з метою його фізичного розвитку, на що вона несе щомісячні витрати близько півтори таисячі грн. Також син часто хворіє, вимушено пропускає заняття в школі, в зв`язку з чим потребує занять з репетиторами з іноземних мов та математики. Також почав відвдувати секцію шахів, має відповідін здібності, що також потребує додаткових витрат. Також за станом здоров`я та рекомендаціями лікарів має потребу в оздоровленні на морі, отже вона вивозила його до моря в м.Одеса та двічі до Єгипту на оздоровлення, адже відпочинок там наразі дешевше, чем в Одесі чи с.Коблево - і ці похздки були узгоджені з відповідачем. Також вона постійно витрачає кошти на його обстеження, адже ті аналізи, які призначають йому лікарі, не проводяться у державних поліклініках. Купує йому ліки за призначенням лікарів, на що також витрачає значні кошти, лікує погіршення зору у сина та оплачує стоматологічні послуги , пов`язані з носінням вирівнюючої прикус пластини. Також вона організовує дозвілля сина, відвідує з ним кафе та розважальні центри саме з метою повноцінного розвитку дитини, купує йому різні розвиваючи іграшки та приладдя. Оскільки відповідач не бере ніякої участі у цих витратах, просить стягнути з нього половину фактично понесених витрат, та стягувати на майбутнє по три тисячі грн на місяць, оскільки за її підрахунками вона витрачає в середньому по 6000 грн на місяць на лікування сина та оплату спортивних секцій та додаткових занять.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлені позивачкою витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, а є звичайними витратами на утримання та розвиток дитини, які мають входити до забезпечених сплатою аліментів видів утримання дитини. Крім того, позивачем не доведено ні потреба дитини у особливому харчуванні, що в будь-якому разі не може бути харчуванням у сеті Макдоналдс, у оздоровленні в Арабській Республіці Єгипет , відвідуванні секції дзюдо , плаванні тощо. А відвідування дитиною додаткових занять з іноземних мов, математики та шахів взагалі не підтверджено жодними доказами.

Вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши дійсні обставини справи та перевірівши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України визначені наступні обов`язки батьків: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частинами 2,8,9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

Наявність таких додаткових витрат з урахуванням положень ст.81 ЦПК України має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи і які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.03.2011 року шлюб між сторонами, зареєстрований 25.09.2009 року - розірвано.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження від 09.02.2010 року, Серії НОМЕР_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 27.07.2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Централному відділі ДВС м.Миколаєва.

Дитина на теперішній час проживає та зареєстрована разом з матір`ю та бабусею .

Позивачка в судовому засіданні визнала, що на теперішній час відповідач сплачує на утримання сина близько 3000-3500 грн на місяць.

Відповідно до виписки з медичної картки ОСОБА_5 , дитина перебуває на "Д" обліку у алерголога з діагнозоми дерматит з висипами на шкірі, невролога з діагнозом реактивний артрит, у хірурга з діагнозом сколіоз, плоскостопість, окуліста з діагнозом міопія з астигматизмом, ендокрінолога з діагнозом дефіцит маси тіла, невропатолога з діагнозом невроз дитячого віку.

Відповідно до довідки від 17.06.2020 року, ОСОБА_6 тренується в КДЮСШ "Атлант" з 2019 року у відділенні плавання та веслування на байдарках та каное.

При цьому вартість занять підтврджується лише наданою позивачкою скріншотом переписки у Вайбер групі "Плавання" , що вартість одного заняття з плавання буде складати 70 грн - за який період невідомо.

Відповідно до довідки з Дитячо-юнацької спортивної шкоди № 7 від 07.10.2020 року , ОСОБА_6 займається у групі відділення дзюдо з вересня 2017 року. Заняття проходять тричі на тиждень, членські внески 2020/2021 рік у СК "Соколенок" становлять 450-600 грн на місяць. Наданими позивачкою грамотами та сертифікатами підтверджується, що ОСОБА_6 є учасником та переможцем змагань місцевого рівня.

Також наданими позивачем доказами підтверджується, що позивачка купила сину ОСОБА_6 окуляри та футляр для окулярів 17.03.2021 року вартістю 860 грн.та 170 грн., та 26.10.2021 року окуляри на суму 1330 грн ; оплачено апартне лікування оченй в офтальмологічному центрі "Тревісо" на суму 1450 грн. в лютому 2021 року - за призначенням лікаря , а також та 280 грн консультація дитячого лікаря дерматолога 16.10.2020 року.

Також наявними в справі доказами підтверджується придбання позивачем на загальну суму 1323 грн за призначенням ОСОБА_6 ортодонтичного відділення Дитячого сміської стоматологічної полікліники за червень 2019-січень 2022 року щомісячно придбання пластини для зубів по 147 грн. кожна, а також придбання опромінювача ультрафіолетового "Тубус-кварц" на суму 1560 грн (товарний чек від 13.10.2021 ) для лікування інфекції верхніх дихальних шляхів дитини.

Також наявними в справі доказами (квитанції про сплату медичних обстежень ( аналізів )) підтверджується оплата позивачкою медичного обстеження ОСОБА_6 за період з 2020 року на загальну суму 14 594 грн.

В матеріалах справи містяться направлення лікарів за 2020-2021 роки на обстеження та лікування кандидозу шкіри в липні 2020 року дитини , направлення та лікування урологічного захворювання, численні направлення лікарів на обстеження органів ЖКТ, аналізів крові, імонуграми , алергопідбір

Також в матерілах справи містяться докази призначення ОСОБА_6 лікування лікаря-генетика у липні- листопаді 2021 року, лікаря дерматолога з жовтня 2020 року, консультації та призначення лікаря-алерголога.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого КНП ММР"Міська дитяча лікарня №2" підтверджується, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом " гостра інфекція верхніх дихальних шляхів" з 02.09-06.09.2021 року та з 19.09.2021 по 24.09.2021 , у виписці містяться призначення лікаря щодо переліку лікарських засобів.

Також позивачкою надано до матеріалів справи чеки та квитанції з різних аптек на придбання ліків на загальну смум 31 814 грн 55 коп ( нечитаємі чеки та квитанції судом ло уваги не бралися) .

Проте судом встановлено , що придбання ліків з урахуванням призначень лікарів, наданих позивачкою, та у співвідношенні з періодом призначення такого лікування та датою придбання ліків - можуть бути прийняті судом до уваги лише на загальну смум 14 639 грн 44 коп. При цьому судом враховувалися лише лікування дитини від специфічних та хронічних хвороб, а саме: за призначеннями лікарів генетика, алерголога та дерматолога, а також препарати для лікування очей .

Щодо придбання лікарських засобів на іншу смум- то судом не можуть бути враховані такі витрати як додаткові витрати на дитну, викликані особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, оскільки частина з них не підтверджена призначеннями лікаря, а частина (як-то ліки типу Септолете, краплі для носа, дезинфікуючи засоби тощо) пов`язані зі звичайними сезонними хворобами дитини малолітнього віку і не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.

Судом не можуть бути прийняті до уваги надані позивачкою чеки на оплату консультації в медичному центрі "Панацея" , оскільки вони не містять призначення лікаря та н даних, кому була надана консультація.

Також не може суд прийняти до уваги і твердження позивачкою про оплату нею УЗД-обстеження сина на загальну сму 725 грн, оскільки сума начеб-то оплати зазначена просто прописом звичайною кульковою ручкою безпосередньо на направленні лікаря, жодних платіжних документів на оплату цих обстежень суду не надано.

Не може суд прийняти до уваги і твердження позивачкою про оплату сеансів масажу спини дитини - оскільки жодних доказів оплати таких послуг і їх вартість взагалі суду не надано.

Роздруківка замовлень з інтернет-сайту на певін товари ( переважно іграшки та аксесуари для велосипеда) - з адресою доставик ОСОБА_3 Скріншот переписки у вайбері про заказ кімоно білого 800 грн в групі Дзюдо "ОСОБА_11"

Повідомлення в вайбер-групі Дзюдо ОСОБА_11 про проведення екзаменів , вартість атестації 400-500 грн., про те, що в влітку планується відпочинок в тренувально-оздоровчому лагері з різною вартістю

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат, суд враховує правові висновки Верховного суду.

Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 висловив правову позицію та зазначив, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц та від 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17.

Так, згідно постанови Верховного суду від 30.01.2019 справа № 205/4622/16-ц, не відносяться до додаткових витрат витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка.

За такого, не підлягають задволенню як такі, що не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини вартості оплати позивачем відвідування дитиною секції дзюдо та секції плавання , і як наслідок придбання спортивного інвентарю.

До того ж суд зазначає, що позивачем взагалі не надано належних та допустимих доказів понесених витрат на оплату членських внесків чи оплати разових занять у вказаних спортивних секціях. Також суд звертає увагу на те, що позивачем не підтверджено і те, що вибор секції здійснювався саме з метою зміцнення здоров`я дитини за рекомендаціями лікарів та наявну домовленість з відповідачем щодо вибору спортивного клубу для розвитку здібностей дитини, який би відповідав не тільки інтересам дитини, але і був доступний для обох батьків з огляду на можливість нести відповідні витрати.

Враховуючи вищевикладене, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, пов`язаних з придбанням смартфону вартістю 5600 грн, ремонту кондиціонера на суму 1900 грн, килимового покриття на суму 4990 грн , придбання іграшок та аксесуарів до велосипеду, відвідування кафе та розважальних центрів ( аквапарку та басейну), оскільки ці витрати не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно. Дані витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом), а зумовлені потребами дитини в повсякденному побуті та відпочинку, її навчанням, а не особливими обставинами, які визначенні нормою СК України.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини у загальному розмірі 18 103,22 грн., що становить 1/2 частину понесених позивачем та підтверджених квитанціями витрат на придбання ліків, окулярів, опромінювача Тубус-кварц, ордодонтичних пластин, апаратного лікування зору, консультації лікарів та проведення лабораторних аналізів ( на загальну суму 36 206 грн 44 коп.), оскільки ці витрати викликані особливими обставинами, що стосуються здоров`я дитини, вони є додатковими витратами на дитину, відповідач як батько малолітнього сина ОСОБА_6 зобов`язаний брати участь у таких витратах.

Також відсутні підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оздоровлення дитини в готелі м.Одеса на три дні та дві туристичні поїздки до Єгипту, вартістю 13 036 грн 79 коп ( з розрахунку на одну особу-дитину) , адже позивачем не доведено, що вищезазначені витрати зумовлені крайньою необхідністю чи особливими обставинами, в розумінні положень статті 185 СК України, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, асаме, що ці поїздки були саме пов`язані з оздоровленням дитини, а не відпочинком- адже відсутні рекомендації лікарів у оздоровленні дитини у Чорного та Красного моря , відсутні дані, що у цих готелях дитині надавалися саме оздоровчі) санаторні) послуги та лікування.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно статтей 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Таким чином нормативно-правові акти наголошують на тому, що особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини.

Суд погоджується з запереченнями представника відповідача, що скриншот сторінки у ОСОБА_10 , не може бути доказаом того, що останній живе у м. Бельско-Бяла, польща і працює у цій країні та приховує свій дохід.

Проте суд враховує, що відповідач є працездатним, інших утриманців немає, є платоспроможним, а тому може компенсувати позивачці 1/2 частину понесених додаткових витрат на лікування дитини , оскільки зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на сина. При цьому суд також враховує, що відповідач у совєму відзиві і не заперечував щодо своєї неможливості нести такі витрати і не посилався на свій важкий матеріальний стан, доказів якого взагалі суду не надав.

Щодо додаткових витрат на сина, які позивач просить стягнути на майбутнє, суд зазначає наступне.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Тому, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину наперед, необхідно надати докази, суми витрат, які будуть понесені, позивач повинен довести їх необхідність.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.

Позивач надала довідки огляду лікаря, які були проведені дитині, з яких не вбачається, що надано рекомендації щодо вживання ліків на постійній основі, містять рекомендаційний характер та не свідчать про те, що дитина потребує постійного вживання будь- яких ліків.

Підстав для стягнення наперед щомісячно додаткових витрат на дитину, суд не вбачає, оскільки позивачкою не доведений необхідний щомісячний розмір таких додаткових витрат. Доказів того, скільки триває заняття дитиною у спортивних секціях та іноземними мовами, матматикою та шахами (договір, тощо) та встановлений щомісячний розмір витрат, суду не наданий.

Жодних доказів на потребу дитини займатися з репетиторами та необхідність відвідувати ці спортивні заняття, так саме як і доказів оплати вказаних послуг, позивачем не надано.

Отже, сума додаткових витрат, які позивач просить стягувати щомісяця з відповідача, ґрунтується на припущенні і не підтверджується відповідними документами, що є підставоюдля відмови у задволенні позовнихв имог в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Рішення суду в оскаржуваній частині відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12-13, 79-81, 141, ст. 259, 265, 268, 273, 278 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути одноразово з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 18 103( вісімнадцять тисяч сто три) грн 22 коп.

В іншій частині у задоволені позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2022 року

СУДДЯ О.А. Гуденко