Номер провадження: 22-ц/813/318/22
Номер справи місцевого суду: 2-1758/10
Головуючий у першій інстанції Добров П.В
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-1758/10

Номер провадження: 22-ц/813/318/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Кіровська сільська рада Комінтернівського району Одеської області (Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (нині - Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області) про визнання права власності на будівлю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Доброва П.В. 09 грудня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

В березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить визнати за ним: 1) право приватної власності на підвал, площею - 81,8 кв. м., розташований в АДРЕСА_1 ; 2) право власності на магазин-склад, площею - 388,2 кв. м., розташований в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 21 грудня 2001 р., відповідно до протоколу №2 загальних зборів пайовиків-співвласників реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика», було розпайоване майно КСП, затверджено перелік майнових груп та список співвласників майнових паїв, роз`яснено поряд одержання майнових паїв.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-13 T70;538 ОСОБА_1 на праві власності належить майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика» на суму - 18 014,55 грн..

10 січня 2002 позивач уклав договір зі ОСОБА_2 , згідно якого він викупів підвал за - 1 000 гривень, як і належні співвласникам майнові паї в пайовому фонді майна «Кіровська птахофабрика», на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП, виданих Кіровською сільською радою Комінтернівського району Одеської області.

20 січня 2002 року ОСОБА_1 був переданий у власність підвал, вартістю - 1 000 гривен, що підтверджується актом приймання-передачі майна.

Позивач звертався неодноразово до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з питання визнати за ним право приватної власності на виділений йому об`єкт нерухомого майна - магазин-склад і підвал. Однак, йому було відмовлено, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду (Т. 1, а. с. 2 - 3)

2.2 Зміст заочного рішення

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на підвал, площею - 81,8 кв. м., розташований в АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 36)

2.3 Короткий зміст вимог заяви про перегляд заочного рішення

У липні 2019 року адвокат Фомін А.І., діючий від імені Кіровської сільської ради (Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області) звернувся із заявою про перегляд заочного рішення, в якому просить скасувати заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заочне рішення було ухвалено за відсутності відповідача.

Відповідач не погоджується з тим, що згідно протоколу №2 від 21 грудня 2001 року загальних зборів пайовиків-співвласників реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика», було розпайоване майно КСП, затверджено перелік майнових груп та список співвласників майнових паїв, роз`яснено порядок одержання майнових паїв, оскільки позивач не надав повний текст протоколу, що не дає можливості всебічно та повно вивчити зазначений доказ та надати йому об`єктивну оцінку. Позивач надав лише чотири сторінки №2 від 21 грудня 2001 року, що унеможливлює вивчення копії протоколу №2 від 21 грудня 2001 року як цілісного документу. Крім того, до суду не надано реєстраційний лист, що є додатком до протоколу №2 від 21.12.2001 року, тому оцінити даний документ в якості доказу у суду не було можливості.

Відповідач заперечує той факт, що позивач неодноразово звертався до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з питанням визнання за ним права приватної власності на виділений йому об`єкт нерухомого майна підвал та відмову в цьому радою.

Позивач не надав будь-яких доказів неодноразового звернення до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Також в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відмову Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області у визнанні права власності на підвал за позивачем. Відповідно посилання позивача на обставини неодноразового звернення до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з питанням визнання за ним права приватної власності нічим не підтверджені, тому не можуть бути використані при прийнятті рішення.

КСП «Кіровська птахофабрика» було реорганізоване в ТОВ «Надія». Отже, саме юридична особа ТОВ «Надія», як правонаступник КСП «Кіровська птахофабрика», мало виступати відчужувачем нерухомого майна підвалу на підставі рішення співвласників. З огляду на це, наданий позивачем договір від 10.01.2002 року укладений неповноважними особами та відповідно не може бути належним доказом продажу майна підприємства.

Предметом договору купівлі-продажу від 10.01.2002 року міг бути лише майновий пай, виражений у грошовій формі, право власності на який підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки нерухоме майно підвал не було виділено в натурі, про що мав би бути складений відповідний акт прийому-передачі з ТОВ «Надія» та зроблено відповідну відмітку про виділення в натурі майна у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Оскільки для продажу підвалу як об`єкта нерухомості необхідно було саме вихід члена з КСП «Кіровська птахофабрика», виділення його в натурі, то суд повинен був дослідити і вказані докази: - Свідоцтво про право власності на майновий пай з відміткою про виділення майна в натурі та акт прийому-передачі та документи, що підтверджують факт виходу особи з КСП «Кіровська птахофабрика». Проте, позивач не надав відповідні документи, що унеможливлює повне і всебічне дослідження обставин справи.

Відповідач також зазначає, що Кіровська сільська рада Комінтернівського району Одеської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення 12.07.2010 року) органи місцевого самоврядування безпосередньо не були наділенні повноваженнями реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

В той же час, п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Незважаючи на неналежність відповідача, права відповідача порушуються винесеним заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.07.2010 року у справі №2-1758/10, оскільки об`єкти нерухомості перебувають на земельній ділянці в межах території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області. Ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області є представницьким органом місцевого самоврядування, а саме виборним органом (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Таким чином, внаслідок визнання за Позивачем права власності на підвал, порушуються права та законні інтереси територіальної громади, а відтак і Відповідача.

Позивач, відповідно до діючого на момент укладання договору від 10.01.2002 року законодавства України, зобов`язаний був звернутися з метою державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна до бюро технічної інвентаризації, а не до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (Т. 2, а. с. 1 - 14).

2.4 Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки підвал не був зареєстрований як об`єкт нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації в порядку первинної та поточної реєстрації, то відповідно порушено порядок відчуження нерухомого майна, встановлений чинним на момент укладання договору купівлі-продажу підвалу від 10.01.2002 року.

Відповідно до Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що є додатком №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, правовстновлювальними документами є договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами.

За умови того, що договір купівлі-продажу підвалу від 10.01.2002 року був би підписаний належними сторонами, цей договір для мети державної реєстрації права власності на нерухоме майно також мав бути нотаріально посвідченим державними нотаріальними конторами або приватними нотаріусами.

Позивач не надав доказів, які б підтверджували правомірність набуття ним права власності на підвал.

Суд вважає, що спірні правовідносини, які є предметом розгляду, жодним чином не стосуються відповідача, а тому позивач ОСОБА_1 , як на думку суду, обрав невірний спосіб захисту своїх прав та пред`явив позов до неналежного відповідача в даному спорі (Т. 2, а. с. 73 - 76).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09грудня 2020 року скасувати. Провадження у справі за заявою про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року закрити.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) ухвалюючи рішення від 09 грудня 2020 року, суд першої інстанції не скасував заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року про задоволення позову; 2) судом першої було порушено порядок перегляду заочного рішення (Т. 2, а. с. 97 - 100).

2.7 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

Кіровська сільська рада Комінтернівського району Одеської області (Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області) правом на подачу відзиву не скористалася. Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.08.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року було залишено без руху (Т.2, а. с. 107 - 107 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою було усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року (Т. 2, а. с. 114 - 114 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.08.2021 року вказану справу призначено до розгляду (Т.2, а. с. 115).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року позовні вимоги було задоволено (Т.1 а. с. 36)

03.07.2019 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла заява представника Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області) про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року у справі №2-1758/2010. (Т. 2, а. с. 1 - 14).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.07.2019 року прийнято до розгляду вищевказану заяву про перегляд заочного рішення (Т. 2, а. с. 27).

Ухвала суду першої інстанції, постановлена за результатами розгляду вищевказаної заяви про перегляд заочного рішення в матеріалах справи відсутня. Відсутня така ухвала і в державному реєстрі судових рішень.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено (Т. 2, а. с. 73 - 76).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права та мотиви прийняття, викладених в апеляційній скарзі

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених ч. 1 ст. 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (ст. 284-288 ЦПК України).

Форму заяви про перегляд заочного рішення, вимоги до її змісту, підписання, додатків, кількості копій визначають ч. 1 - 7 ст. 285 ЦПК України. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення ст. 185 цього кодексу (ч. 8 ст. 285 ЦПК України), яка регламентує порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження (ст. 286 ЦПК України).

За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 287 ЦПК України).

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

За обставинами даної справи відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року.

За результатами розгляду вказаної заяви суд першої інстанції ухвалив рішення 09 грудня 2020 року, не вирішивши питання по суті заяви, оскільки судом не було скасовано заочне рішення та не призначено справу до розгляду. Тим самим, суд створив ситуацію, коли у вказаній справі наявні два судових рішення, які протирічать один одному.

Виходячи з вищевказаного, судом не було враховано положення ст. 287 ЦПК України, а саме, що за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може постановити ухвалу про залишення заяви без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Отже, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув, допустився грубого порушення порядку розгляду заяви про перегляд заочного рішення та не прийняв до уваги положення ч. 3 ст. 287 ЦК України.

Провідне значення для цивільного судочинства має п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - ЄКПЛ), відповідно до якого кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Одним із елементів права на справедливий судовий розгляд, що текстуально закріплений у цій статті, є вимога, згідно з якою суд має бути «встановлений законом».

Виходячи з вищевказаного, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання, щодо правомірності рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року, оскільки було порушено порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення та ухвалення вказаного рішення. Заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року не було переглянуто за результатами розгляду заяви про перегляд вказаного заочного рішення.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду заяви Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області) про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року.

3.5 Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року - скасувати.

Справу направити до Комінтернівського районного суду Одеської області для розгляду заяви Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області) про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 липня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе