Постанова

Іменем України

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 755/9808/19

провадження № 61-7785св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна Арт Плюс», державне підприємство «Cетам», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова Олена Василівна,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни - Бойчун Наталія Дмитрівна,

третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна Справа»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , до якої приєдналася приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова Олена Василівна, на постанову Київського апеляційного суду від 10 березня

2021 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Сліпченка О. І.,

Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Арт Плюс» (далі - ТОВ «Фортуна Арт Плюс»), державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової О. В., третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна Справа»

(далі - ОСББ «Спільна справа»), про відновлення права спільної сумісної власності шляхом визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позов мотивовано тим, що 29 вересня 2006 року вона придбала квартиру

АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному з товариством з обмеженою відповідальністю «Аквапарк» (далі - ТОВ «Аквапарк»).

13 червня 2016 року державним реєстратором ДП «Сетам» Франчик З. А. на підставі генеральної угоди від 04 квітня 2007 року № 2-НЖ/2ПОВ-ДІ за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 .

06 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасовою О. В. було зареєстровано право власності на вказане нежитлове приміщення за ОСОБА_3

03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасовою О. В. було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за ТОВ «Фортуна Арт Плюс».

ОСОБА_1 зазначала, що спірне нежитлове приміщення незаконно вилучено зі складу спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку. Вважала, що реєстрація права власності на нежитлове приміщення порушує її права як співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

Зазначила, що генеральна угода на придбання спірного приміщення була укладена з порушенням положень Закону України «Про інвестиційну діяльність», Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та після підписання акта державної приймальної комісії від 06 квітня 2006 року про введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_3 .

Вважала зазначену угоду нікчемною, що дає право застосувати наслідки нікчемності генеральної угоди.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд відновити право спільної сумісної власності на нежитлові приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 площею 64,8 кв. м шляхом визнання незаконними та скасування із закриттям розділу: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30086185 від 16 червня 2016 року 13:53:10, Франчик З. А. , ДП «Сетам»,

м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30344236 від 06 липня 2016 року 16:27:57, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30771783 від 03 серпня 2016 року 21:44:47, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року у складі судді Арапіної Н. Є. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом встановлено, що реєстрація права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

ТОВ «Фортуна Арт Плюс» на нежитлове приміщення № 137 в будинку АДРЕСА_3 здійснена на підставі укладених правочинів: генеральної угоди від 04 квітня 2007 року № 3-НЖ/3 ПОВ-ДІ про дольову участь в інвестуванні будівництва; договору купівлі-продажу, укладеного

06 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; договору купівлі-продажу, укладеного 03 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та

ТОВ «Фортуна Арт Плюс».

Однак будь-яких належних та допустимих доказів щодо визнання недійсними зазначених правочинів позивачем не надано, чим не виконано вимоги

статті 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано незаконними та скасовано із закриттям розділу: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30086185 від 16 червня 2016 року 13:53:10, Франчик З. А. , ДП «Сетам», м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30344236 від 06 липня 2016 року 16:27:57, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30771783 від 03 серпня 2016 року 21:44:47, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що державним реєстратором під час державної реєстрації права власності за

ОСОБА_2 на нежитлове приміщення № 137 були порушені вимоги «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 25 грудня 2015 року № 1127. Так, всупереч вимог підпункту 1 пункту 63 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державному реєстратору у 2016 році була надана генеральна угода про дольову участь в інвестуванні будівництва, яка по суті є інвестиційним договором, застосування якого було припинено в 2003 році після прийняття Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає здійснення державної реєстрації прав на підставі генеральних угод про дольову участь в інвестуванні будівництва, укладених у 2007 році з порушенням положень Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Зазначене є підставою для відмови державним реєстратором у державній реєстрації прав.

Колегія суддів встановила, що державним реєстратором при здійснені реєстрації права власності за ОСОБА_2 спірного нерухомого майна було внесено недостовірні відомості, оскільки в якості підстави для реєстрації прав власності на нежитлове приміщення № 137 ним було зазначено не генеральну угоду від 04 квітня 2007 року про дольову участь в інвестуванні будівництва № 3-НЖ/ЗПОВ-ДІ, а генеральну угоду від 04 квітня 2007 року про дольову участь в інвестуванні будівництва № 2-НЖ/2ПОВ-Д1, яка стосується іншого нежитлового приміщення - № 135, що підтверджується змістом інформаційної довідки від 16 червня 2016 року № 61607236, яка знаходиться в матеріалах реєстраційної справи.

Крім того, колегія суддів встановила, що спірне нежитлове приміщення № 137 є фактично допоміжним приміщенням відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення), а тому є спільним майном, оскільки до спільного майна багатоквартирного будинку входять приміщення загального користування (у тому числі допоміжні).Враховуючи те, що нежитлове приміщення № 137 входить до складу приміщень загального користування будинку, є допоміжним технічним приміщенням будинку та не є нежилим приміщенням, таке приміщення належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам будинку, в тому числі і позивачу.

Крім того, встановлено, що генеральна угода була укладена 04 квітня

2007 року після прийняття будинку в експлуатацію, що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме, об`єкта першого пускового комплексу житлова частина житлового будинку (

АДРЕСА_3 ) та вбудованої в офісний блок (

АДРЕСА_3 ) трансформаторної підстанції від 06 квітня 2006 року.

Спірне нежитлове приміщення № 137 до моменту його державної реєстрації належало до місць спільного користування та обліковувалось як допоміжне (технічне) приміщення будинку; відчуження нежитлового приміщення всупереч вимог закону відбулось без згоди співвласників будинку; у спірному нежитловому приміщенні № 137 запроектовані та перебувають загальнобудинкові системи пожежогасіння, доступ до яких обмежений новим власником спірних приміщень; спірне нежитлове приміщення № 137 забудовником не проектувалось, не будувалось та в експлуатацію не вводилось; відповідачу ОСОБА_2 не передавалось від забудовника спірне нежитлове приміщення № 137 за актом приймання-передачі; державному реєстратору не було надано відповідачем ОСОБА_2 передбачені законом документи, необхідні для державної реєстрації; порушення державним реєстратором вимог закону та здійснення державної реєстрації прав власності на спірне нежитлове приміщення № 137 на підставі генеральної угоди, яка не відповідає вимогам закону та на підставі інших документів, які не мають відношення до спірного об`єкту нерухомого майна.

Колегія суддів дійшла висновку, що у цій ситуації заявлені позивачем вимоги є належним способом захисту, який не суперечить закону, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року, в якій він просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/13415/17, від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 13 червня 2018 року у справі

№ 361/4307/16-ц, 07 квітня 2021 року у справі № 344/11278/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 359/6113/16 (пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачами було порушено проведення порядку реєстрації об`єкту нерухомого майна, однак Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено чіткий порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до частини першої статті 37 цього Закону передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Разом з тим, позивачем не було вчинено таких дій, як і не було надано належних та допустимих доказів своєї правової позиції.

У матеріалах справи відсутні докази того, що нежитлове приміщення № 137 є місцем загального користування. Не заслуговують на увагу посилання суду апеляційної інстанції стосовно відчуження майнових прав на нерухоме майно (нежитлове приміщення) після фактичного введення будинку в експлуатацію, що є неможливим, оскільки потребує відповідних змін до проектної та дозвільної документації, а також потребує додаткового (повторного) введення в експлуатації додаткового новоствореного майна.

Вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є похідною від вимоги про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію. Разом з тим, як вбачається із позовної заяви, у ній відсутні вимоги про скасування чи визнання недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна.

Доводи особи, яка приєдналась до касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року прийнято заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової О. В., подану представником - Бойчун Н. М. , про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року.

Особа, яка подала заяву про приєднання до касаційної скарги, посилається на застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/202/16, від 13 січня 2021 року у справі № 753/905/18.

Заяву мотивовано тим, що державна реєстрація нежитлового приміщення на ОСОБА_3 відбулася у результаті вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу відповідачем Курасовою О. В.

06 липня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 519, за яким продавець ОСОБА_2 продав, а покупець ОСОБА_3 купив нежитлове приміщення. На момент посвідчення договору купівлі-продажу право власності продавця ОСОБА_2 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, обмеження та обтяження були відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доданою до позовної заяви.

У подальшому ОСОБА_3 продав нежитлове приміщення

ТОВ «Фортуна Арт Плюс» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого відповідачем Курасовою О. В. 03 серпня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 659, з державної реєстрацією у результаті вчинення нотаріальної дії.

Отже, що стосується доводів позивача щодо незаконного вилучення нежитлового приміщення зі складу спільної сумісної власності - відповідач Курасова О. В. не наділена повноваженнями перевіряти правомірність набуття попередніми власниками прав власності, які вже зареєстровані в реєстрі речових прав і не має права приймати рішення щодо визнання незаконними та/або невизнання таких прав. Таким чином, при посвідченні договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та реєстрації права власності на нього Курасова О. В. діяла відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які суд апеляційної інстанції мав застосувати.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У червні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року прийнято заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової О. В., подану представником - Бойчун Н. Д. , про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року справу № 755/9808/19 призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , поданий представником - ОСОБА_9 , на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому вона просила зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

У липні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСББ «Спільна Справа» на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому воно просило зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

У частині четвертій статті 395 ЦПК України передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

ОСББ «Спільна Справа» не долучило до відзиву на касаційну скаргу доказів на підтвердження надіслання його заявнику та іншим учасникам справи.

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, зазначений відзив не може бути прийнятий судом касаційної інстанції до розгляду та підлягає поверненню ОСББ «Спільна Справа».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 вересня 2006 року ОСОБА_1 придбала у ТОВ «Аквапарк» квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник С. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 5507 (а. с. 12, т. 1).

06 квітня 2006 року було введено в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт першого пускового комплексу житлова частина житлового будинку по АДРЕСА_4 , та вбудованої в офісний блок трансформаторної станції згідно з актом державної приймальної комісії від 06 квітня 2006 року

(а. с. 94-98, т. 1).

Зазначений акт був затверджений розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві адміністрації від 14 червня 2006 рок за № 897 (а. с. 94, т. 1).

04 квітня 2007 року між ТОВ «Аквапарк» та ОСОБА_2 було укладено генеральну угоду № 3-НЖ/3 ПОВ-ДІ про дольову участь в інвестуванні будівництва (а. с. 209-214, 215-216, 217, 218-219, 220, 221, 225-226, 227, 228-231, 232, 233, 234-237, 238, 239, т. 2).

Згідно з даними офіційного сайту Міністерства Юстиції України забудовник ТОВ «Аквапарк» (КОД ), яке змінило назву на ТОВ «Десна Будтех», припинило свою діяльність, що підтверджується записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 25 січня 2016 року.

25 грудня 2015 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за реєстровим номером 023418 було зареєстровано ОСББ «Спільна Справа» (а. с. 13, т. 1).

Згідно з рішенням загальних зборів ОСББ «Спільна Справа» було вирішено здійснювати управління будинком з нежитловими приміщеннями (нежилими приміщеннями, офісами, та паркингом) відповідно до пунктів 2.1-2.3 Правил управління будинком, спорудою житловим комплексом або комплексом будинків і споруд з 01 квітня 2016 року (а. с. 14-21, т. 1).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30086185 від 16 червня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Сетам» Франчик З. А. зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення № 137 в будинку

АДРЕСА_3 (а. с. 101, т. 2).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30344236 від 06 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасовою О. В. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на нежитлове приміщення № 137 в

будинку АДРЕСА_3 (а. с. 57-101, т. 2).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30771783 від 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасовою О. В. зареєстровано право власності за ТОВ «Фортуна Арт Плюс» на нежитлове приміщення № 137 в будинку АДРЕСА_3 (а. с. 105-164, т. 2).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року витребувано з Київської місцевої прокуратури № 7 копію реєстраційної справи № 00 щодо спірного нежитлового приміщення № 137.

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_3 , подана представником -

ОСОБА_4 , до якої приєдналася приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В., підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав тощо регулює Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державній реєстрації, відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлено частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», частина четверта цієї ж статті регламентує, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що реєстрація права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Фортуна Арт Плюс» на нежитлове приміщення № 137 в будинку

АДРЕСА_3 здійснена на підставі укладених правочинів: генеральної угоди

від 04 квітня 2007 року про дольову участь в інвестуванні будівництва

№ 3-НЖ/3 ПОВ-ДІ; договору купівлі-продажу, укладеного 06 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; договору купівлі-продажу, укладеного 03 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Фортуна Арт Плюс».

Будь-яких належних та допустимих доказів щодо визнання недійсними генеральної угоди № 3-НЖ/3 ПОВ-ДІ про дольову участь в інвестуванні будівництва від 04 квітня 2007 року; договору купівлі-продажу, укладеного

06 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; договору купівлі-продажу, укладеного 03 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та

ТОВ «Фортуна Арт Плюс» позивачем не надано, чим не виконано вимоги статті 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про те, що вимоги заявлені позивачем про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є належним способом захисту. Крім того, застосовуючи до спірних правовідносин вимоги статті 216 ЦК України про застосування наслідків нікчемності правочину, судом апеляційної інстанції не зазначено, яким саме законом встановлено недійсність генеральної угоди від 04 квітня 2007 року № 2-НЖ/2ПОВ-ДІ.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання касаційної скарги ОСОБА_3 сплатив 1 540,00 грн, які підлягають стягненню з позивача на його користь.

За подання заяви про приєднання до касаційної скарги приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В. сплатила

1 536,80 грн, які підлягають стягненню з позивача на її користь.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відзив об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна Справа» залишити без розгляду та повернути.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , до якої приєдналася приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова Олена Василівна, задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року скасувати.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 540,00 (одну тисячу п`ятсот сорок) грн судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни

1 536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн 80 (вісімдесят) коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта