Справа № 700/11/22
Провадження № 2/700/71/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого - судді Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання Кротеченко Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного проваадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 представник позивача - адвокат Попов Андрій Вікторович до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 70000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн, та судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що згідно даних єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вид діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 : 31.09 Виробництво інших меблів (основних) 74.20 діяльність у сфері фотографії 47.59 Роздрібна торгівля меблів, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи. Дата реєстрації: 24.06.2004, дата запису:13.03.2006, номер запису: 0000542.

Між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №24/09 від 24.09.2020 року відповідно до якого Постачальник зобов`язаний поставити МДФ та мебельні вироби перелік яких визначено в Додатковій угоді №1 до Договору на загальну суму 100000 грн 00коп.

ОСОБА_1 , як сторона Договору від 24.09.2020 року, відповідно до пункту 3.1.1. договору сплатив відповідачу попередню оплату у сумі 70 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до пункту 4.1 договору строк виготовлення, доставки та встановлення складає 45 робочих днів з дня отримання попередньої оплати.

Станом на 08.11.2021 року. в порушення вимог умов договору, всіх строків та термінів ФОП ОСОБА_2 , свої зобов`язання не виконав, МДФ та мебельні вироби перелічені в додатковій угоді №1 до Договору не поставив.

08.11.2021 року підписано акт взаємозвірки зобов`язань по договору №24/09 від 24.09.2020 року відповідно до якого в ФОП ОСОБА_2 , зобов`язувався виконати умови договору, а саме поставити МДФ та мебельні вироби до 15.11.2021 року.

Станом на день подання позовної заяви відповідачем умови договору не виконано, МДФ та мебельні вироби згідно Додаткової угоди №1 до договору не поставлено.

22.11.2021 року на адресу ФОП ОСОБА_2 направлено повідомлення вимогу про відмову від прийняття та оплати МДФ та меблевих виробів, визначених в Додатковій угоді№1 та вимогою в семиденний строк відшкодувати збитки, завдані відповідачем, які складають із суми попередньої оплати в розмірі 70000 грн.

24.11.2021 року ФОП ОСОБА_2 отримав повідомлення вимогу, що підтверджується роздруківкою із офіційного веб сайту «Укрпошта».

Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 70000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн, та судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп.

Відповідач фізична - особа ОСОБА_2 звернувся до суду із відзивом на позовну заяву у якому просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення коштів у сумі 70000 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 20000, 00 грн, та судові витрати у розмірі 908, 00 грн без задоволення, оскільки п.5 додаткової угоди до договору передбачено, що виробом є шафи і для виготовлення, поставки та монтажу цього виробу наявність розмірів, дизайнерських та технічних рішень є обов`язковим. Без узгодження конкретних габаритів, дизайнерських рішень (зовнішнього вигляду, матеріалів оздоблення, фурнітури, розміщення відкритих або закритих полиць, наявність декоративних елементів та інше) виготовлення шафи не можливе. При зверненні до позивача з приводу відсутності розмірів та дизайнерських рішень, які є обов`язковою умовою згідно п. 4.3. договору, та про необхідність іх надання та узгодження для виконання відповідачем умов договору по виконанню та монтажу товарів, вказаних в Додатковій угоді №1 до договору, відповідач отримав усну відмову. Згідно п. 4.3 Договору строк виготовлення, доставки та монтажу, вказаний в п.4.1 актуальний за умови наявності всіх необхідних розмірів та технічних рішень для можливості виготовлення та монтажу виробів, строки виготовлення та встановлення є не актуальними, а строк згідно першої части п. 4.3 договору: у випадку відсутності необхідних розмірів або технічних (дизайнерських) рішень строки виготовлення збільшуються на період надання необхідних даних, продовжуються до моменту наявності необхідних розмірів (габаритів) та технічних (дизайнерських) рішень узгоджених обома сторонами договору. Отже термін поставки та монтажу, вказані у договорі не порушувалися.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Надаючи оцінку доказам у даній справі, суд бере до уваги лише ті докази, які стосуються предмета та підстав даного позову, тобто, якими підтверджується наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №24/09 від 24.09.2020 року відповідно до якого Постачальник зобов`язаний поставити МДФ та мебельні вироби перелік яких визначено в Додатковій угоді №1 до Договору на загальну суму 100000 грн 00 коп.

Згідно пункту 3.1.1 договору ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_2 попередню оплату 70 000 грн 00 копійок.

Відповідно до пункту 4.1 договору строк виготовлення, доставки та встановлення складає 45 робочих днів з дня отримання попередньої оплати.

Станом на 08.11.2021 року. в порушення вимог умов договору, всіх строків та термінів ФОП ОСОБА_2 , свої зобов`язання не виконав, МДФ та мебельні вироби перелічені в додатковій угоді №1 до Договору не поставив.

Згідно підписаного 08.11.2021 року акта взаємозвірки зобов`язань по договору №24/09 від 24.09.2020 року, ФОП ОСОБА_2 зобов`язувався виконати умови договору, а саме поставити МДФ та мебельні вироби до 15.11.2021 року.

Відповідачем умови договору не виконано, МДФ та мебельні вироби згідно Додаткової угоди №1 до договору не поставлено.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо безпідставності позовних вимог, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на викогнання своїх зобов`язань за договором та порушення умов договору позивачем. Зокрема, відсутні будь-які докази виконання відповідачем п. 4.2 укладеного договору.

На адресу ФОП ОСОБА_2 22.11.2021 року направлено повідомлення вимогу про відмову від прийняття та оплати МДФ та меблевих виробів, визначених в Додатковій угоді№1 та вимогою в семиденний строк відшкодувати збитки, завдані відповідачем, які складають із суми попередньої оплати в розмірі 70000 грн, проте відповідач до теперішнього часу умови договору не виконав та МДФ та мебельні вироби позивачу не передав.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ст.612 ЦК- боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання , якщо він не приступив до його виконання і не виконав у строк, встановлений договором. Прострочивший боржник відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені ст.653 ЦК України.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією з сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в зв`язку з невиконанням умов договору № 24/07 від 24.09.2020 року відповідачем, є підставою для повернення грошових коштів у сумі 70000 грн. на вимогу позивача.

За викладених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 70000,00 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на оплату правової допомоги у розмірі 20000 гривень, суд вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

На підтвердження факту понесених судових витрат ОСОБА_1 до матеріалів справи було надано копію Договору №31/12/2021 від 31.12.2021, копію акту прийому передачі наданих послуг (виконання робіт) до договору №31/12/2021 про надання правової допомоги від 31.12.2021 року, а також копію прибуткового касового ордеру №10 від 31.12.2021 року.

Відповідно до прибуткового касового ордеру №10 від 31.12.2021 року ОСОБА_1 сплатив вказаний гонорар у розмірі 20000 гривень повному обсязі на поточний рахунок Адвокатського бюро «Попова Андрія»

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, та застосовуючи положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позиача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., що підтверджено документально.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 509, 525-528, 530, 599, 610-612, 614, 626-628, 638, 651,653 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 19, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272-273, 279, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 представник позивача - адвокат Попов Андрій Вікторович до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 РНОКПП- НОМЕР_1 , номер запису: 000542 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 РНОКПП- НОМЕР_1 , номер запису: 000542 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 РНОКПП- НОМЕР_1 , номер запису: 000542 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`яносто вісім ) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур