Справа № 581/554/21
Провадження № 2/581/3/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2022 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4 , останнім місцем проживання якого і місцем відкриття спадщини було с. Суха Грунь Роменського району Сумської області. До складу спадкового майна після смерті батька увійшла земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 4,138 га, що розташована на території Липоводолинської селищної ради (колишня Калінінська сільська рада Липоводолинського району) Роменського району Сумської області. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після батька, подавши у шестимісячний строк до нотаріальної контори відповідну заяву. Аналогічну заяву про прийняття спадщини за законом також подала і її сестра по батькові - ОСОБА_3

ОСОБА_1 вважає, що відповідач має бути усунена від права на спадкування після смерті батька у зв`язку з такими обставинами.

На час смерті їхньому батькові ОСОБА_4 виповнилося 97 років. Будучи людиною похилого віку, він страждав від старечої немічності та тяжких хронічних захворювань, таких як: хронічна недостатність мозкового кровообігу III ступеня та церебральний атеросклероз III ступеня. У 2016 році стан здоров`я батька різко погіршився і вона забрала його проживати до себе в місто Суми. 13 липня 2018 року ОСОБА_4 видав їй довіреність, якою уповноважив розпоряджатися, користуватися та отримувати належні йому грошові кошти з усіх належних йому рахунків. Ще за життя батька його відносини зі своєю дочкою ОСОБА_3 значно погіршилися. Вона із власної ініціативи припинила будь-яке спілкування з батьком, не відвідувала його, не телефонувала, не цікавилася станом його здоров`я, жодним чином не підтримувала його. Відповідач свідомо ухилялася від надання батькові грошової, матеріальної чи навіть моральної допомоги та підтримки. Увесь тягар утримання, догляду та піклування за тяжко хворим, фізично немічним і безпорадним батьком був повністю лише на ній. Після смерті батька вона здійснила його поховання та самостійно понесла всі пов`язані з цим витрати. Зважаючи на тяжкий перебіг захворювання батька у 2019 році йому було рекомендовано обстеження та подальше лікування у спеціалізованому лікувальному закладі міста Києва. Оскільки відповідач проживає в місті Києві, вони з батьком звернулися до неї з проханням допомогти оформити його на стаціонарне лікування у місті Києві, на що отримали відмову.

Вважає, що ОСОБА_3 втратила право на спадкування після смерті батька, оскільки свідомо та умисно ухилялася від надання будь-якої допомоги своєму тяжко хворому батькові, який останні роки свого життя перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, та потребував допомоги саме від ОСОБА_3 , оскільки направлявся на лікування до міста Києва, а тому в порядку ч. 5 ст. 1224 ЦК України просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_3 надіслала відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позову. Вказує, що її батьки розлучилися, коли їй було 2 роки, після чого її батько ОСОБА_4 пішов жити до іншої жінки, а вона залишилися проживати зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 . Із того часу батько не приймав участі у її вихованні, що пояснює, чому вона не так часто бачила його. Зазначає, що під час встановлення судом факту родинних відносин між ОСОБА_4 та позивачем, остання приховала відомості про наявність інших спадкоємців після його смерті та про наявність іншого спадкового майна. Звертає увагу на те, що надані позивачем, як доказ безпорадності батька внаслідок його хвороби, листи, з яких не можливо встановити, ким і відносно кого вони складені, ким підписані, не можуть бути належним доказом зазначених фактичних обставин. Стверджує, що ні позивач ні її батько ніколи не зверталися до неї за допомогою і на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу. Посилається на те, що батько був забезпеченою людиною та не потребував фінансової допомоги, оскільки отримував пенсію у розмірі 5000 грн., мав будинок з приналежною до нього земельною ділянкою, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею більше 4 га, від здачі в оренду якої отримував орендну плату. Зазначає, що під час надання позивачу довіреності від 13 липня 2018 року, ОСОБА_4 не міг перебувати у безпорадному стані, оскільки нотаріусом під час її посвідчення перевірялися його волевиявлення та дієздатність. Із огляду на вказане, надані ОСОБА_1 копії виписок із медичних документів, датовані 2017, 2018 рр. не мають доказового значення. Також вказує, що лише в одній наданій позивачем копії медичного документу йдеться про додаткове обслідування у м. Києві, що не можна вважати медичним направленням до конкретного лікувального закладу, а лише рекомендацією лікаря, який також вказував на необхідність хворому рухатися і робити зарядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Воронець Н.Б. підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Позивач пояснила, що батько проживав разом з нею у м. Суми близько останніх 8 років, останні 2 роки не міг себе обслуговувати. Вона ніколи у своєму житті не зустрічалася з ОСОБА_3 і не підтримувала з нею жодних відносин, батько також не підтримував з ОСОБА_3 відносин. Приблизно у 2019 році позивач мала з відповідачем розмову по телефону, під час якої висловлювала прохання влаштувати їхнього батька у який-небудь медичний заклад у м. Києві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Яців О.Р. до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_6 у суді вказав, що ОСОБА_4 був його сусідом у с. Суха Грунь. Близько 5 років назад ОСОБА_1 остаточно забрала його проживати до себе у м. Суми, оскільки за віком він не міг себе обслуговувати та потребував сторонньої допомоги (був слабкий, забувався про найближчі події тощо).

Свідок ОСОБА_7 у суді вказала, що вона давно є сусідкою позивача, проживає поверхом нижче. Зазначала, що близько 5-6 років до своєї смерті ОСОБА_4 проживав у м. Суми у дочки ОСОБА_1 , яка доглядала та дбала про нього. ОСОБА_4 в останні роки свого життя був дійсно у безпорадному стані, майже не розмовляв, дуже погано ходив, не контролював випорожнення, міг робити це у не призначених місцях, мав дезорієнтацію у просторі і часі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 57 зворот).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 8 червня 2021 року встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31-33).

Відповідно до свідоцтва про народження позивача, її матір`ю є ОСОБА_8 (а.с. 10).

20 грудня 2000 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай), площею 4,138 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Калінінської сільської ради (а.с. 12).

13 липня 2018 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б. посвідчено довіреність, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уповноважив ОСОБА_1 на отримання, користування, розпорядження належними йому коштами, представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування (а.с.13).

26 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до КУ «СМКЛ № 4» із заявою на отримання дозволу на отримання медичних послуг у вказаному медичному закладі, з огляду на проживання по АДРЕСА_1 ( а.с.14).

Із копії листів огляду хворого від 7 березня 2016 року, 22 травня 2017 року, 12 лютого 2018 року, 10 жовтня 2018 року, від квітня 2019 року, 7 червня 2019 року, 4 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 періодично оглядався сімейним лікарем та йому призначалося лікування. ОСОБА_4 скаржився на слабкість, задишку, озноб, головну біль, біль у серці, в ногах, оніміння губ, зниження слуху, періодичну дезорієнтацію, запаморочення. У вказаній медичній документації зафіксовано, що хворий на питання відповідає неохоче, односкладово або не відповідає, часто плутається у відповідях, за словами родичів має слабкість при ходьбі, пересувається по кімнаті з опорою або зі сторонньою допомогою, має зниження апетиту, відмовляється від прийому лікарських препаратів. Рекомендовано консультації невролога, КТ голови, дообстеження в м. Києві (а.с. 15 -21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у м. Суми (а.с. 22).

Із копії лікарського свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 помер у м. Суми на 97 році життя. Причина смерті: хронічна недостатність мозкового кровообігу III ступеня та церебральний атеросклероз III ступеня (а.с.25).

Відповідно до інформації Калінінського старостинського округу Липоводолинської селищної ради Сумської області від 11 серпня 2021 року ОСОБА_4 на час смерті був один зареєстрований по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_4 до дня смерті, вела з ним спільне господарство, після його смерті здійснила обряд поховання (а.с. 23, 24).

20 січня 2021 року ОСОБА_1 отримала посвідчення про поховання ОСОБА_4 на засульському кладовищі м. Ромни, замовила та оплатила ритуальні послуги (а.с. 26-30).

19 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. із завою про прийняття спадщини після смерті батька, заведено спадкову справу №33/2021 (а.с. 49).

12 липня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. із завою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 57).

За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов:

перебування спадкодавця у безпорадному стані;

ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання;

потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Під безпорадним станом потрібно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із досліджених письмових доказів, наданих позивачем відеоматеріалів (а.с. 144) та пояснень свідків суд вважає встановленим той факт, що внаслідок похилого віку спадкодавець останній час свого життя перебував у безпорадному стані, потребував певного догляду і допомоги, які фактично і були забезпечені його дочкою ОСОБА_1 , за місцем проживання останньої у м. Суми.

Однак, на переконання суду позивач не довела факту ухилення спадкоємця ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцеві, наявність у неї можливості фізично чи матеріально надавати таку допомогу (відсутня умисна форма вини). Існування необхідності влаштувати батька до медичного закладу м. Києва та висловлення позивачем прохання у наданні допомоги у цьому, не підтверджуються матеріалами справи, як і не підтверджується можливість відповідача у наданні такої допомоги.

Крім того, позивачем також не доведено наявність потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме від відповідача. У своїх поясненнях позивач зазначає, що їй було важко доглядати за батьком, однак вона надавала йому необхідну допомогу та догляд. Із пояснень свідка ОСОБА_7 також вбачається, що позивач здійснювала за батьком достатній догляд.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 9 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Д. В. Сізов