печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р. Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Дибі І.Б.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кобзар Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду клопотання представника відповідача про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в якій ОСОБА_2 просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь заборгованість за наступними договорами банківського рахунка:

1.№ SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року в розмірі 1 410 813,62 грн;

2.№ SAMDN5104 від 27 грудня 2011 року в розмірі 75 289,03 доларів США та 433 850,46 грн;

3.№ SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року в розмірі 1 378 309,68 грн;

4.№ SAMDN3304 від 08 листопада 2013 року в розмірі 1 463 440,56 грн.

Ухвалою судді від 18 листопада 2021 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження.

13 січня 2022 року до суду від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Кобзар Ю.Б. надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення коштів за договорами № SAMDN5104 від 27 грудня 2011 року та № SAMDN3304 від 08 листопада 2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на відсутність предмета спору в цій частині, яке мотивоване тим, що із наявної в банку інформації договір № SAMDN5104 від 27 грудня 2011 року розірвано позивачем 28 вересня 2012 року, а кошти в сумі 39 500,00 доларів США переведено на вклад № SAMDN681 (рахунок № НОМЕР_1 ), а також ОСОБА_2 10 лютого 2014 року розірвано договір № SAMDN3304 від 08 листопада 2013 року та кошти в сумі 325 008,90 грн переведено на картковий рахунок № НОМЕР_2 .

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти закриття провадження у справі в частині позовних вимог, що зазначені у клопотанні представника відповідача та просила відмовити в задоволенні клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подане клопотання, яке просила задовольнити.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши заявлене клопотання та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібних правових висновків Верховний Суд дійшов також у постановах від: 10 квітня 2019 року в справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), 13 травня 2020 року в справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), 09 вересня 2020 року в справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Таким чином, посилання заявника у клопотанні на відсутність правових підстав для повернення банком ОСОБА_2 сум коштів за окремими договорами банківського рахунка, в зв`язку із наявною у відповідача інформацією про їх розірванням позивачем та переведенням АТ КБ «Приватбанк» цих коштів відповідно на інший вклад і картковий рахунок, є викладом стороною відповідача своєї позиції щодо заперечення проти частини позовних вимог та зазначення доказів, що підтверджують його незгоду з такими позовними вимогами.

При цьому, зазначення банком про повернення частини коштів позивачу та одночасне припинення, внаслідок розірвання окремих договорів, зобов`язань сторін, тобто питання відсутності порушеного права позивача, судом встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові в цій частині, а не закриття провадження в справі.

Тому відсутні підстави вважати, що предмет спору відсутній, через наведення АТ КБ «Приватбанк» обставин виплати вкладів та одночасним запереченням позивача та вимогою про їх повернення щодо одного й того ж об`єкта спірних правовідносин (сум грошових коштів з яких виник спір між позивачем та відповідачем), тобто є таким, що фактично існує.

Отже, доводи представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Кобзар Ю.Б. про наявність правових підстав для закриття провадження в указаній справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є помилковими, в зв`язку із чим, клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-13, 19, 58, 62, 142, 255, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Кобзар Юлії Богданівни про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О. Л. Бусик