Дата документу 03.02.2022
Справа № 501/17/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Тімченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/17/21

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», місцезнаходження за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33

предмет та підстави позову: про відшкодування збитків, завданих безпідставним утриманням страхового відшкодування за договором та стягнення моральної шкоди,

Сторони в судове засідання не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ІНГО» (відповідач) про відшкодування збитків завданих безпідставним утриманням страхового відшкодування за договором та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 09.05.2015 року стався страховий випадок та позивач ОСОБА_1 своєчасно повідомив АТ СК «ІНГО». Згідно укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту №670590353.14 від 04.06.2014 року до обов`язкового страхового відшкодування за страховим випадком належали застраховані майнові інтереси ОСОБА_1 , а саме; автомобіль «Mercedes-benz cls 550 2008 року випуску. Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» 22.10.2017 року у примусовому порядку виконала взяті на себе обов`язки за договором і платіжним дорученням №7768 перерахувала страхове відшкодування у сумі 956 726,03 гривен.

Позивач вважає, що зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту припинилися, лише через 2 роки п`ять місяців, після страхового випадку, що порушує його права та законні інтереси.

На підставі викладеного Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, згідно якого просить суд:

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» відшкодування збитків (упущену вигоду) у розмірі 12 тисяч доларів США, що еквівалентно 342 000,00 (триста сорок дві тисячі гривень 00 копійок) за комерційним курсом на день складання вимоги.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень (сто тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» витрати правову допомогу у розмірі 14 000,00 гривень (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок).

23.02.2021 року відповідач на позов надав відзив, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 1-6).

Відповідач надав відзив, заперечував проти задоволення позовних вимог, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив (а.с. 67-70).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

09.02.2021року представник відповідача надав до суду клопотання про відкладення слухання справи (а.с. 54).

23.02.2021 року представник відповідача надав відзив, заперечував проти задоволення позовних вимог, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив (а.с. 65-70).

18.02.2021 року представник позивача адвокат Пасічник О.В., надала до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 93).

05.01.2022 року представник позивача адвокат Пасічник О.В., надала до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с.107).

25.01.2022 року представник позивача адвокат Пасічник О.В., надала до суду пояснення по справі (а.с. 109-113).

25.01.2022 року представник позивача адвокат Пасічник О.В., в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 117).

25.01.2022 року представник позивача адвокат Пасічник О.В. надала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 118).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду Іллічівського міського суду Одеської області від 18.01.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 50).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.04.2021 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до слухання (а.с. 90).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду від 20.09.2016 року за позовом ОСОБА_1 до АТ СК «ІНГО» про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 555 846,72 грн. - задоволено (а.с.11-12).

Згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31.08.2017 року виправлено арифметичні описки (а.с. 13-14).

Відповідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.08.2017 року, заочне рішення від 20.09.2016 року змінено частково в сумі 1 045 172,60 грн. (а.с. 15-18).

Згідно постанови Верховного Суду від 01.11.2019 року касаційну скаргу залишено без задоволення, рішення апеляційного суду Одеської області від 17.08.2017 року та ухвалу від 31.08.2017 року - залишено без змін (а.с. 20-24).

20.10.2017 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго»» у примусовому порядку виконало взяті на себе обов`язки за Договором «добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 670590353» від 04.-6.2014 року перерахувало платіжним дорученням №7768 кошти за страховий випадок, що стався 09.05.2015 року.

Відповідно до п.2 ч.1 Закону України «Про страхування» Страховик у (даному випадку АТ Страхова компанія «ІНГО») протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.

Страхову виплату позивач за договором мав би отримати відразу ж після звернення до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»», як страхове відшкодування у сумі 956 726 гривен 03 копійок, що дало б йому можливість не чекати на рішення суду від 31.08.2017 року для відновлення безпідставно порушеного свого права. (упущеної вигоди) і не сплачувати за оренду автомобіля 500 доларів за договором оренди автомобілю між фізичними особами та платіжними розписками з вказанням сум та дат сплати (а.с.25-44).

ІV. Оцінка Суду.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Предметом регулювання гл. 84 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення гл.83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За вимогами ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене - упущена вигода.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

03 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 923/700/17 (ЄДРСРУ № 75770409) вказав, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (упущена вигода) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у справі № 6-3090цс15).

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи шкода, якої зазнав позивач, була заподіяна вчиненням взаємопов`язаних дій, які не є абстрактними, а доведеними письмовими доказами, які було надано сторонами по справі.

Виходячи з розрахунку збитків ( упущеної вигоди) наведеної позивачем в позовній заяві, а також інших матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує позовні вимоги безпідставним утриманням страхового відшкодування, у зв`язку із чим доведено факт спричинення саме збитків, як виду позадоговірної цивільно-правової відповідальності.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню.

Підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 червня 2019 року справа № 910/422/18.

Відповідно до п.2 Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є провина зазначеної особи.

Таким чином, оскільки відповідач в односторонньому порядку фактично відмовився від добровільного виконання зобов`язання, не повідомивши позивача про такі причини, не виконував зобов`язання у строки та спосіб, визначений умовами договору, враховуючи що позивач мав би отримати 09.05.2015 році страхове відшкодування в загальному розмірі 956 726 грн. 03 копійок, проте внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем умови договору було виконано за рішенням суду, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 12 тисяч доларів США, що еквівалентно 342 000 грн. за період з 09.05.2015 року по 20.10.2017 року.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивачем у позовній заяві зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також доведено доказами факт завдання йому цієї шкоди. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем доведено у розумінні ст. 81 ЦПК України завдання йому моральної шкоди з боку відповідача у сумі 100 000 гривень.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ІІК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 нього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Цією ж статтею визначено І орієнтовний перелік способів захисту. В пункті 7 частини Другої статті 16 Цивільного кодексу У країни визначено припинення правовідношення, як один із способів захисту цивільних прав.

Згідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню про стягнення з відповідача на користь позивача: 342 000,00 грн. - сума відшкодування збитків ( упущена вигода), 100 000,00 грн. - сума моральної шкоди, 14 000,00 грн. - сума витрат на правничу допомогу.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до прибуткового касового ордеру №101 від 01.10.2020 року (а.с. 46) позивачем за договором на отримання правничої допомоги проведено передній розрахунок у сумі 14 000,00 гривень(чотирнадцять тисяч гривень) гонорару за надання послуг, судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 - 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування збитків, завданих безпідставним утриманням страхового відшкодування за договором та стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» код ЕДРПОУ- 16285602, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 33 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 відшкодування збитків (упущену вигоду) у розмірі 12 тисяч доларів США, що еквівалентно 342 000,00 (триста сорок дві тисячі гривень 00 копійок) за комерційним курсом на день складання вимоги.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» код ЕДРПОУ-16285602, місцезнаходження; 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень (сто тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» код ЕДРПОУ-16285602, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 33 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 витрати правову допомогу у розмірі 14 000,00 гривень (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.