Єдиний унікальний номер: 448/711/21
Провадження № 2/448/39/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

08.02.2022 року Мостиський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Коханої О.О.,

та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Голубінки Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Кохана О.О. в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини сторін дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , пов`язаних з оплатою її навчання, - в розмірі 2 875 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5248/16-ц розірвано шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , а рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.11.2016р. і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення про стягнення аліментів відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання дочок виключно в тому розмірі як визначено рішенням суду, тобто щомісячно по 750 грн. на дитину, добровільно збільшити розмір аліментів не бажає, участі у додаткових витратах на дітей не приймає, незважаючи на вік дітей 14 років та 18 років відповідно, збільшення вартості рівня життя, засобів гігієни, продуктів харчування, витрат на навчання. Не приймає відповідач і участі у витратах на лікування, відпочинок та оздоровлення дітей. Також покликається на те, що дочка сторін ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу судинної дистонії по кардіональному типу з 08.02.2021р., така навчається в 9 класі Поповицького навчально-виховного комплексу Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, а дочка сторін Анастасія є студенткою Львівського державного університету внутрішніх справ МВС України.

Стверджує, що відповідач є працевлаштований, отримує заробітну плату, є фізично здоровим, інших дітей на утриманні немає.

З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання дочки ОСОБА_4 , розцінюючи такі як додаткові витрати на дитину та мотивуючи зобов`язання відповідача брати участь у таких витратах положеннями ст.185 СК України, яка регулює «Участь батьків у додаткових витратах на дитину».

Відповідач ОСОБА_2 скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених позивачкою ОСОБА_1 з наступних підстав: він (відповідач) вчасно сплачував аліменти на утримання дітей, незважаючи на його мінімальний дохід; позивачка не намагалась досягнути з ним будь-якої домовленості щодо сплати аліментів; розмір його посадового окладу становить 3 938, 75 грн., що підтверджується відповідними довідками, виданими КЗ ЛОР «Поповицький психоневрологічний інтернат»; будь-якого іншого доходу він (відповідач) не отримує; обов`язок утримувати дитину рівною мірою є обов`язком як батька, так і матері; на даний час він (відповідач) утримує свою матір ОСОБА_6 , 1956р.н., яка є особою похилого віку та пенсіонером; вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів у розмірі по 2000 грн. щомісячно не підтверджені відповідними доказами; позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (дочки ОСОБА_7 ) в розмірі 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання, не підлягає до задоволення з тих підстав, що такі витрати не є витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України; позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили необхідність платного навчання їхньої дочки при можливості проходження навчання у державних закладах навчання, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, не погодила вибору навчального закладу з ним (відповідачем.)

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.07.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2021р. задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Голубінки Л.В. про витребування доказів, зокрема про витребування з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) відомостей про місце праці та розмір доходу за 2020р. та 2021р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 08.02.2022р. прийнято відмову представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Коханої О.О. від частини позовних вимог, а саме: - про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою 23-річного віку; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, в частині позовних вимог: - про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - закрито.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кохана О.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Вважає, що розмір аліментів в сумі по 750 грн. щомісячно є недостатнім для забезпеченні потреб дитини сторін дочки ОСОБА_8 , якій вже виповнилося 15 років та яка перебуває на диспансерному обліку. Крім того, вказала, що на момент ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів відповідач не був працевлаштований, відтак з цього часу змінилося його майнове становище в бік покращення. Також підтримала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, зокрема 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання дочки ОСОБА_4 в Львівському державному університеті внутрішніх справ.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Голубінка Л.В. заперечила щодо задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини сторін дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , пов`язаних з оплатою її навчання, - в розмірі 2 875 грн. з підстав, що викладені стороною відповідача у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5248/16-ц.

Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.11.2016р. і до досягнення дітьми повноліття.

Дитина сторін дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - досягнула повноліття.

Неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, позивачкою ОСОБА_1 , яка несе витрати на її утримання.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України).

Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З правового аналізу норм, передбачених ст.ст. 183, 184, 192 СК України вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, сторона позивача в позовній заяві як на підставу такої зміни відповідно до ст.ст.182, 183, 192 СК України, покликалась на погіршення майнового становища одержувача аліментів, збільшення витрат на утримання дитини. Крім того, під час розгляду справи сторона позивача просила врахувати підставою зміни розміру аліментів - зміну матеріального становища платника аліментів, який з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів працевлаштувався та став отримувати регулярний дохід.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Таким чином, при вирішенні даного спору в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 20.01.2017р. покращилося майнове становище платника аліментів відповідача ОСОБА_2 який працевлаштувався в КЗ ЛОР «Поповицький психоневрологічний інтернат», де такий регулярно отримує заробітну плату. Також, погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів ОСОБА_1 , так як зросли її витрати на утримання дитини. Крім того, у зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, а дитина підростає та потребують у зв`язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 є фізично здоровою особою працездатного віку та що такий немає на утриманні інших дітей.

При вирішенні даного спору між сторонами суд не приймає до уваги покликання сторони відповідача в тій частині, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тих підстав, що ОСОБА_6 є пенсіонером, відтак така регулярно отримує пенсію, доказів непрацездатності ОСОБА_6 суду не надано.

Частиною другою статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно становить: з 01.01.2022р. 2618 грн., з 01.07.2022р. 2744 грн., а з 01.12.2022р. 2833 грн.

Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів у суду. За таких умов, незначну за розміром протягом тривалого часу фактичну матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст.82 ч.3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017 року із ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

У новому (збільшеному) розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Крім того, з урахуванням наданої позивачкою ОСОБА_1 медичної довідки, з якої вбачається факт перебування дитини сторін дочки ОСОБА_8 на диспансерному обліку з приводу судинної дистонії по кардіональному типу, суд роз`яснює позивачці її право на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хвороби, тощо) на підставі ст.185 СК України, яка регулює саме участь батьків у додаткових витратах на дитину.

В частині позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання дочки ОСОБА_4 , яку сторона позивача розцінила як додаткові витрати на дитину та мотивувала зобов`язання відповідача брати участь у таких витратах положеннями ст.185 СК України, яка регулює «Участь батьків у додаткових витратах на дитину», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За нормами ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з наведеної норми додаткових витрат на дитину повинні бути викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

За змістом вищевикладеної норми, право на отримання додаткових витрат виникає у разі їх фактичного понесення або наперед.

Предметом цього спору є стягнення фактично понесених витрат, позивачем є мати дитини, відтак істотною обставиною є встановлення факту понесення нею витрат, викликані саме особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

За нормами ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведених вище положень законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 фактично понесених нею витрат в сумі 2875 грн., пов`язаних з оплатою навчання дочки ОСОБА_4 як «додаткових витрат на дитину», - не підлягають до задоволення з тих підстав, що в розмінні вимог ст.185 СК України ці витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом). Вказані витрати зумовлені потребами дитини в повсякденному побуті та її навчанням у відповідному навчальному закладі, а не особливими обставинами, які визначенні нормою СК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, зміну способу їх стягнення, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (одну позовну вимогу задоволено частково на 75% (1500грн./2000грн.), а в задоволенні іншої позовної вимоги відмовлено), то з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 681 грн. (908 грн.х75% ).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. по справі №570/5612/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів, встановлених даним рішенням, здійснювати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 681 (шістсот вісімдесят одну) гривню судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14.02.2022р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженка та зареєстрована за адресою: с.Поповичі Яворівського району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , уродженець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В. Кічак