Справа № 438/1779/21
Провадження 2/438/128/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

заочне

18 лютого 2022 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Хемич О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Валькович Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач акціонерне товариство «Універсал банк»в позовній заяві просить суд стягнути з солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал банк»49803,78 грн. інфляційних збитків та 21300,63 грн, що становить три проценти річних за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021; судові витрати у розмірі по 1135 грн. з кожного.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2008 між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 65/1701/513. Для забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору від 7 серпня 2008 року., між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №65/1701,513, ДП. Внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання за таким договором, рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15.02.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованість по кредитному договору 65/170/513 від 7 серпня 2008 року у сумі 241 589 грн. 47 коп., 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 243409 гривень 47 копійок. На виконання цього рішення судом було видано виконавчі листи по кожному боржнику, які було пред`явлено на виконання до Бориславського районного відділу держаної виконавчої служби.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15.02.2010 на день звернення до суду не виконано, у зв`язку з цим відповідачі зобов`язані сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 01.10.2018 по 30.09.2021. На підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді від 06.12.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.12.2021.

Ухвалою суду від 30.12.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів та роз`яснено відповідачам ч.4 ст.223 ЦПК України, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві представник позивача ОСОБА_3 просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку та не заперечує щодо винесення заочного рішення судом.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду повторно не з`явилися, причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов до суду відповідачами не подано, як і будь-яких доказів у спростування позовних вимог.

Відповідачі вдруге в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про відкриття провадження у справі з позовною заявою та доданими до неї документами, а також судові повістки надіслані відповідачам за зареєстрованою адресою їх проживання, відповідачі отримали. Відповідачі, належним чином повідомлені про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подали або інформації про поважність причин неподання відзиву. Тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідачів, проти чого позивач не заперечує.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, відповідно до якої: в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що 07 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 65/1701/513, відповідно якого ОСОБА_1 надавався кредит в сумі 30 000 доларів США під 15% відсотків річних на строк до 07 серпня 2015 року з погашенням згідно графіку. Для забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору від 7 серпня 2008 року, між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №65/1701,513, ДП від 7 серпня 2008 року.

У зв`язку з невиконанням відповідачами грошового зобов`язання, рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15.02.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованість по кредитному договору 65/170/513 від 7 серпня 2008 року у сумі 241 589 грн. 47 коп., 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 243409 гривень 47 копійок (а.с.8-9).

Рішення суду від 15.02.2010 набрало законної сили 25.02.2010, що вбачається із виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду (а.с.10).

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 23.12.2020 замінено сторону виконавчого провадження - Стягувача, по справі №2-236/2010р., із AT ВТБ Банк (місцезнаходженням якого є: 01004, м, Київ, б-p, Т. Шевченка, вул. Пушкінська, 8/26, ідентифікаційний код (код за ЄДРПОУ): 14359319) на його правонаступника AT Універсал Банк (місцезнаходженням якого є: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ідентифікаційний код (код за ЄДРПОУ): 21133352 (а.с.11-12).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття ст.599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зокрема статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України,, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як уже зазначалось вище, відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15.02.2010 такий позов було задоволено.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не виконували зобов`язання по кредитному договору, а також не виконували грошового зобов`язання після ухвалення судового рішення про стягнення з них заборгованості в примусовому порядку. Доказів про протилежне відповідачами суду не надано. Отже, суд немає підстав для висновку, що зобов`язання відповідачів припинилось.

Таким чином, з ухваленням рішення суду у 2010 році про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося, відтак у кредитора (позивача) виникло право, передбачене ч.2 ст.625 ЦК України, на стягнення з боржників інфляційних втрат та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування інфляційних втрат та 3 % річних проводиться виходячи з суми боргу в розмірі 241589,47 грн, встановленого рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15.02.2010, та за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 складають відповідно 49803,78 грн. та 21300,63 грн (а.с.7).

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором, сума боргу (інфляційні втрати та 3 % річних), яку просить стягнути позивач з відповідачів солідарно у розмірі відповідно 49803,78+21300,63, разом 71104,41 грн підлягає до стягнення в судовому порядку.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн, що були сплачені позивачем при зверненні з вказаним позовом до суду.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 526, 549, 599, 610, 611, 625 ЦК України суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал банк»49803,78 грн - інфляційних збитків та 21300,63 грн - три проценти річних за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «Універсалбанк» судовий збір у розмірі по 1135 грн з кожного, що становить 2270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: акціонерне товариство «Універсал банк»(місцезнаходження юридичної особи: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114, ідентифікаційний код юридичної особи 21133352);

відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: в АДРЕСА_1 )

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: в АДРЕСА_1 )

Суддя О.Б. Хемич