ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/9390/20 Головуючий в 1 інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/819/397/22 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Сікорська Я.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Старюк Віталій Анатолійович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Старюк Віталій Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2020 р. ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Старюк Віталій Анатолійович, звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_2 ,про визнання припиненим іпотечного договору від 21.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», на забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008 року, предметом іпотеки якого є квартира під номером АДРЕСА_1 , а також зняття заборони відчуження із зазначеного нерухомого майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек за Іпотечним договором від 21.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстраційним номером 739/51.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15 жовтня 2013 року, з урахуванням його зміни рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014р., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2102/020/98-024 від 21.02.2008 року, яка станом на 01.03.2013 р. становить 253 602,78 грн.

Сума боргу в розмірі 253 602,78 грн була сплачена позивачем на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», що підтверджується квитанціями за період з 27.05.2013 по 20.12.2018.

Проте, всупереч викладеним обставинам позивач отримала від ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення про те, що станом на 01.03.2020 року за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. наявна заборгованість у сумі 108 135,71 доларів США.

За позицією позивача, наявне у неї зобов`язання перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. є виконаним у повному обсязі, а тому в силу вимог ст. 598, 599 ЦК України вважається припиненим. З огляду на викладене просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено обставин щодо припинення основного зобов`язання за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008 року, на забезпечення якого було укладено іпотечний договір від 21.02.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк», а надані позивачем квитанції про сплату заборгованості не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не свідчать в повній мірі про відсутність зобов`язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Старюк Віталій Анатолійович, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду правовим позиціям суду касаційної інстанції, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підставою припинення іпотеки є, зокрема, припинення основного зобов`язання. Оскільки основне зобов`язання за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008 року було виконано 20.12.2018р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій, і у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні правові підстави для будь-яких інших нарахувань за вказаним кредитним договором, крім сум за ст. 625 ЦК України, тому договір іпотеки, укладений на забезпечення кредитного договору, є припиненим.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що ТОВ «Кредитні ініціативи», ігноруючи факт виконання зобов`язання за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008 року у повному обсязі, продовжує безпідставно нараховувати суми боргових зобов`язань за вказаним договором та незаконно утримує предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Кредитні ініціативи» доводи ОСОБА_1 не визнає, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2021 р. без змін.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судове рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, до сплати яких зобов`язання яких також не можуть вважатися припиненими.

Також вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захист своїх прав, оскільки визначений банком розмір заборгованості у письмовій вимозі не встановлює для боржника обов`язку сплати саме такого її розміру та у разі незгоди з ним боржник має право захищати свої права, у тому числі у відповідній цивільній справі за позовом кредитора.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір №2102/0208/98-024 з кінцевим терміном погашення до 21 лютого 2013 року, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 28000 доларів США зі сплатою 12,5% річних для придбання транспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором 21.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого остання передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.4-5)

28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги по кредитному договору №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. В подальшому 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, внаслідок чого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права кредитора за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона у справі №668/7051/13-ц від 15.10.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7кв.м., житловою площею 29,2кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві власності, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008року, яка станом на 01.03.2013р. становить 308 067,72 грн., та складається з: заборгованості за кредитом - 173663,83грн; заборгованості за відсотками - 55051,62 грн.; нарахованої пені - 79352,27грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. (а.с.6-7)

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 жовтня 2013 року в частині визначення розміру заборгованості по пені та загальної суми змінено, зменшено розмір стягнення, зверненого на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 в частині відшкодування пені з 79 352,27 грн. до 24 887,33 грн., загальний розмір стягнення з 308 067,72 грн. до 253 602,78 грн. В решті рішення суду в оскарженій частині залишено без змін. (а.с.8-9)

Згідно наявних в матеріалах справи копій квитанцій за період з 27.05.2013 року по 20.12.2018 року ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок заборгованості за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. сплачено грошові кошти у загальній сумі 255 530,00 грн.

23.08.2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу ОСОБА_2 повідомлення за вих.№1156 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання по кредитному договору №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. У цьому ж листі заявлено вимогу про сплату боргу за вказаним кредитним договором, розмір якого станом на 20 серпня 2019 року складає 32 522,40 доларів США. (а.с.42)

Листом №260220/4 від 26.02.2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлено ОСОБА_2 про те, що станом на 01.03.2020 року заборгованість за договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008 року становить 108 135,71 дол. США та складається з: прострочене тіло 21 726,99 дол.США; прострочені проценти 12 183,53 дол.США; нараховані проценти за період з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року 218,78 дол.США; пеня 74006,41 дол. США.

Позивач вважає, що з виконанням зобов`язань за рішенням суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором припинилось основне зобов`язання та, відповідно, припинилась іпотека нерухомого майна, зобов`язання за якою є похідним від основного.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулювала Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами цивільної справи №668/7051/13ц, витребуваної судом у ході апеляційного перегляду даної справи, 21.02.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2102/0208/98-024, виконання якого забезпечено іпотечним договором від 21.02.2008р., укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

За умовами вказаного кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 28 000 доларів США строком до 21.02.2013р., зі сплатою 12,5% річних.

04.06.2013 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору від 21.02.2008р. №2102/0208/98-024, ТОВ «Кредитні ініціативи», будучи правонаступником ВАТ «Сведбанк», звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. в сумі 308 067,72 грн, обчисленої станом на 01.03.2013р.

Згідно з наданим ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунком сума у розмірі 308 067,72 грн визначена як гривневий еквівалент заборгованості станом на 01.03.2013р., що в доларовому значенні становить 38 542,19 доларів США, у тому числі: 21 726,99 доларів США (173 663,83 грн) заборгованість за тілом кредиту; 6887,48 доларів США (55 051,62 грн) заборгованість за відсотками; 9927,72 доларів США (79 352,27 грн) нарахована пеня. (а.с.73, справа №668/7051/13ц)

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.10.2013р. у справі №668/70451/13ц, з урахуванням його зміни постановою Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014р., позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ), що на праві власності належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р., яка станом на 01.03.2013р. становить 253 602,78 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 173 663,83 грн; заборгованість за відсотками 55 051,62 грн; пеня 24 887,33 грн.

Отже, наведеними рішеннями судів у справі №668/7051/13ц визначено суму заборгованості за кредитним договором від 21.02.2008р. №2102/0208/98-024, в рахунок якої звернуто стягнення на належний ОСОБА_1 предмет іпотеки, у гривневому еквіваленті 253 602,78 грн, що становить 31 728,11 доларів США (заборгованість за тілом кредиту в сумі 173 663,83 грн, що еквівалентно 21 726,99 доларів США, заборгованість за відсотками в сумі 55 051,62 грн, що еквівалентно 6887,48 доларів США, заборгованість за пенею в сумі 24 887,33 грн, що еквівалентно 3 113,64 доларів США.).

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок погашення заборгованості, на яку звернуто стягнення рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.10.2013р. у справі №668/70451/13ц, з урахуванням його зміни постановою Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014р., ОСОБА_2 у період з 27.05.2013 р. по 20.12.2018р. сплачено на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошові кошти в сумі 255 530,00 грн.

За позицією апелянта, факт сплати основним боржником в рахунок погашення заборгованості коштів в загальній сумі 255 530,00 грн, що перевищує визначену судом суму заборгованості у розмірі 253 602,78 грн, свідчить про повне виконання зобов`язань боржника за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р та, як наслідок, припинення іпотечного договору.

Проте, апеляційний суд вважає вказане твердження позивача необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст.14 ЦПК визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади й органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, і за її межами.

Згідно зі ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (чч.1, 2 ст.192 Цивільного кодексу).

За змістом ст.524 ЦК, грошовим визнається зобов`язання, виражене в грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені в ст.533 ЦК, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч.2 ст.533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до п.30.1 ст.30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати змісту договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених ст.53 закону «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, відповідно до якого як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Пунктом 3.1 кредитного договору №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р., укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом у сумах та строки, що визначені в додатку №1 до цього договору, а саме шляхом внесення суми у розмірі 467,00 доларів США до двадцятого числа кожного місяця.

Отже виконання визначеного судовим рішенням у справі №668/7051/13ц зобов`язання за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. мало здійснюватися боржником в іноземній валюті або в національній валюті, з урахуванням офіційного валютного курсу НБУ, встановленого для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора), яка конвертується в іноземну валюту на день здійснення платежу.

Як вбачається з наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду апеляційної інстанції розрахунку, відповідач не заперечує факт сплати ОСОБА_2 за період з 27.05.2013 по 20.12.2018 заборгованості за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р. в загальній сумі 255 530 грн, що з урахуванням курсу національної валюти та її конвертації на день внесення кожного платежу становить 13 775,47 доларів США.

При цьому, сплачені ОСОБА_2 кошти зараховані ТОВ «Кредитні ініціативи» не в рахунок погашення визначеної судовим рішенням у справі №668/7051/13ц заборгованості в сумі 253 602,78 грн, що становить 31 728,11 доларів США, а в рахунок погашення нарахованих поза межами строку дії кредитного договору №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р відсотків та пені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування процентів є безпідставним.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що сплачені ОСОБА_2 за період з 27.05.2013 по 20.12.2018 грошові кошти в загальній сумі 255 530 грн, що еквівалентно 13 775,47 доларів США, безпідставно зараховано кредитором в рахунок погашення відсотків та пені, нарахованих поза межами строку кредитування, оскільки здійснення такого нарахування суперечить вимогам закону.

Разом з тим, навіть за умови зарахування сплачених ОСОБА_2 коштів в сумі 255 530 грн, що становить 13 775,47 доларів США, в рахунок погашення визначеної судовим рішенням у справі №668/7051/13ц заборгованості не можна дійти висновку про повне виконання боржником основного зобов`язання, яке становить 31 728,11 доларів США.

Отже, встановивши фактичні обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати припиненим основне зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором №2102/0208/98-024 від 21.02.2008р та, як наслідок, відсутність підстав вважати припиненим іпотечний договір від 21.02.2008р., як такий, що є похідним від основного зобов`язання.

З урахуванням викладеного та на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 19, 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Старюк Віталій Анатолійович, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік