Справа № 615/1429/21
Провадження № 2-о/615/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання - Дутко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю представника заявника - ОСОБА_3 ,

встановив:

21.09.2021 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше, як 5 років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.04.1986 року його батько ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_4 , з якою у заявника склалися теплі сімейні відносини, ставився до неї як до рідної матері. Після смерті батька в листопаді 2002 року, в силу похилого віку ОСОБА_4 , мізерної пенсії та відсутності інших родичів, заявник переїхав до неї на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де дбав та піклувався про неї, допомагав по господарству, сплачував її лікування та комунальні платежі. Залишав її лише коли вимушений був перебувати у відрядженнях, пов`язаних з його роботою. В одне з таких відряджень на весні 2016 року ОСОБА_1 виїхав до Російської Федерації, а вже 01.04.2016 року йому зателефонувала подруга ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки заявник перебував за кордоном, не мав змоги особисто організувати похорони, тому переслав ОСОБА_6 грошові кошти та попросив організувати належне поховання.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить належна їй на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки у ОСОБА_4 відсутні інші спадкоємці, заявник, повернувшись з відрядження, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги, в зв`язку з чим відкрито спадкову справу №461/2016. Проте, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок спадкоємця зі спадкодавцем.

Зазначив, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю має для нього юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , тому змушений звернутися до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Лисенко О.В. підтримала вимоги заяви, посилаючись на викладені у ній обставини, просила задовольнити, оскільки вирішити питання в позасудовому порядку не можливо.

17.01.2022 року заявник надав додаткові пояснення, в яких вказав, що його батько ОСОБА_5 після розлучення з його матір`ю в 1986 році одружився з ОСОБА_4 та проживав з нею до своєї смерті в 2002 році. Після смерті матері ОСОБА_7 в 2004 році, почав навідувати ОСОБА_4 , так як також залишився один, без батьків і сім`ї, оскільки розлучився ще в 1996 році. Зазначив, що ОСОБА_4 ставилась до нього як до рідного сина, своїх дітей в неї не було. Вона знала, що заявник розлучився з дружиною і свого житла в Харкові не має, тому запропонувала переїхати до неї до тих пір, доки придбає житло. В 2007 році заявник переїхав до ОСОБА_4 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій до 2015 року робив ремонт: замінив вікна, придбав побутову техніку, холодильник, меблі, телевізор, тощо. На той час він працював у будівельній компанії і часто їздив у відрядження не тільки по Україні, а і за кордон. Бюджет з ОСОБА_4 був спільний та складався із її пенсії, його зарплати і пенсії по інвалідності, як учасника ліквідації аварії ЧАЕС. В 2008 році заявник придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , куди з ОСОБА_4 приїжджали влітку на свіже повітря.

Зазначив, що в березні 2016 року поїхав у відрядження в Москву, а 30 березня йому зателефонувала подруга ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , яка повідомила про її смерть. Приїхати до Харкова на похорони заявник не міг, оскільки лежав у лікарні після операції зі зміни суглобу, тому відправив ОСОБА_6 гроші та попросив керівництво медичного інституту, де ОСОБА_4 працювала до пенсії, організувати поховання. Померлу кремували, а урну з її прахом встановили поряд із прахом його батька.

ОСОБА_1 в Харків вже не поспішав, повернувся тільки влітку 2016 року. Коли приїхав на квартиру ОСОБА_4 виявив, що вона опечатана, замки поміняні. Сусід дав йому номер телефону слідчого та повідомив, що невідомі особи ще весною вивезли всі речі із квартири та поміняли замки. Після чого заявник разом із адвокатом поїхав до слідчого управління, де його опитали та винесли постанову про визнання його потерпілим. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, дізнався, що крім нього таку заяву подав якийсь ОСОБА_2 , який потім виявився шахраєм, що підтверджується матеріалами кримінального проваджененя.

Повідомив, що на даний час перебуває в м. Москва, тому підтримавши заявлені вимоги в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Копія заяви з додатками неодноразово направлялася на адресу заінтересованої особи, але згідно почтового повідомлення повернута через відсутність за місцем реєстрації.

Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик ОСОБА_2 , як заінтересованої особи у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками заявника є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 26.01.2018 року Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №1279.

Як вбачається із запису акту про укладення шлюбу №414, 18.04.1986 року батько заявника ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.05.1996 року органом приватизації житлового фонду Харківського електромеханічного заводу на підставі розпорядження №364 від 16.05.1996 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 01.04.2016 року відділом ДРАЦС по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №5053.

Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №506002/31 від 04.08.2017 року, складеної державним нотаріусом 11 Харківської ДНК Зімніцькою В.П., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.07.2017 року №93141829 зареєстрована за іншою особою. Також у ОСОБА_1 відсутній родинний зв`язок з померлою.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №285212017 від 17.11.2021 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_10 . Запис про право власності №14214240. Дата державної реєстрації 18.04.2016 року. Державний реєстратор - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Підстави для державної реєстрації - договір купівлі-продажу кватири №1098, виданий 18.04.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Підстава внесення запису - рішення приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29305130 від 18.04.2016 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2021 року у справі №640/6513/19 за позовом ОСОБА_1 скасовано державну реєстрацію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний №1098 від 18.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Постановою Харківського апеляційного суду від 02.08.2021 року дане рішення суду залишено без змін.

За повідомленням слідчого управління ГУ НП в Харківській області від 13.10.2017 року, за фактом шахрайського заволодіння квартирою ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру ОСОБА_11 за ч.4 ст.190 КК України та приватному нотаріусу Азадалієвій Я.М. за ч.3 ст.358, ч.3 ст.365-2 КК України щодо підроблення довіреності від імені ОСОБА_4 , за якою в подальшому шахрайським шляхом переоформлено право власності на вказану квартиру на ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що з дитинства проживала по сусідству з ОСОБА_1 , з яким в дошкільному віці дружили. В 2010 році після смерті батька заявник переїхав до його дружини ОСОБА_4 в квартиру №23 . Часто зустрічалися перед роботою та у вечері, підтримували сусідські відносини. З дружиною ОСОБА_1 розлучився, тому проживав у ОСОБА_4 . Бачила як виносив будівельне сміття, замінив у квартирі вікна. Часто перебував у відрядженні. Знає, що придбав будинок в с. Новий Мерчик, куди з ОСОБА_4 їздили відпочивати на вихідні. Через похилий вік ОСОБА_4 потребувала сторонньої допомоги, бачила як саме його часто з продуктами, а не ОСОБА_4 , яка чекала його з роботи на лавці в подвір`ї. Одного разу бачила, як з квартири викидали речі, тому зрозуміла, що ОСОБА_4 померла. Знає, що похована разом із батьком заявника.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що проживає по АДРЕСА_1 з 1986 року, коли одружився з ОСОБА_8 , деякий час разом працювали із заявником в пожежній охороні, відносини добросусідські. З 2009 року перебуває на пенсії, працює у власній майстерні по ремонту взуття, куди заявник часто приносив жіноче взуття. Оскільки майстерня знаходиться в дворі, часто в перерві бачив, як ОСОБА_1 приїжджав додому, ОСОБА_4 чекала його та разом заходили до під`їзду. При цьому він завжди був з продуктами. Бачив, як авто привозило вікна, зустрічав його ОСОБА_1 , а в подальшому замінені вікна були саме в квартирі ОСОБА_4 . Сприймали їхні відносини, як між матір`ю і сином. Зі слів дружини знає, що вони в дитинстві дружили. З часом від сусідів навпроти дізнався, що квартиру ніби то купили, хоча ще не пройшло 9 днів з дня смерті, а потім побачив, що її опечатали.

Зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_12 слідує, що він понад 40 років проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Його сусідами з квартири №23 були ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 , з якими в нього склалися теплі та дружні стосунки, ходили один до одного в гості, відмічали разом свята. У ОСОБА_4 своїх дітей не було, а у ОСОБА_5 є син від першого шлюбу - ОСОБА_1 , який часто бував в гостях у батька. ОСОБА_4 гарно ставилася до нього. ОСОБА_5 помер в 2002 році, а в 2004 році померла мати ОСОБА_1 , яку свідок також знав, оскільки ще у 80-х роках вони проживали в цьому ж будинку. Після смерті матері ОСОБА_1 став частіше бувати у ОСОБА_4 , яка працювала в медичному інституті лаборанткою. Після того, як ОСОБА_4 перестала працювати, ОСОБА_1 почав допомагати їй по господарству та фінансово, а десь у 2007-2008 році фактично переїхав до неї в квартиру. Взимку вони проживали в квартирі, а влітку їздили до будинку в Мерчику. ОСОБА_1 замінив вікна та двері в квартирі, вони проживали фактично як син з матір`ю, вели спільний бюджет. Бачив ОСОБА_1 в квартирі ОСОБА_4 практично кожен день, за виключенням тих днів, коли він був у відрядженнях. В березні 2016 року ОСОБА_1 поїхав до Москви у відрядження. 30.03.2016 року ОСОБА_4 стало погано, тому свідок викликав швидку, після чого її забрали до лікарні, де вона й померла. ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_1 в Москву та повідомила про смерть ОСОБА_4 . Останній приїхати на похорон не зміг, але передав гроші на поховання та зателефонував до медичного інституту, щоб попросити допомоги з організацією поховання. Свідок був на похороні і йому відомо, що урну з прахом ОСОБА_4 помістили разом із ОСОБА_5 . Не пройшло й 9 днів після смерті ОСОБА_4 , як незнайомі йому люди зламали вхідні двері до її квартири, винесли усі її речі та ОСОБА_1 , замінили замки.

04.07.2008 року ОСОБА_1 дійсно придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №3538.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути підставою для відмови в реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

Із наданих заявником доказів вбачається, що він більше 5 років до часу відкриття спадщини постійно спільно проживав із ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє заяву, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України та надає заявнику право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом в передбаченому законом порядку.

Спір про цивільне право ніким не заявлено, тому справу розглянуто судом в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини спільно проживав однією сім`єю із ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя А.П. Токмакова