унікальний номер № 357/8123/21
головуючий у суді І інстанції Ярмола О.Я.
апеляційне провадження № 22-ц/824/945/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Мізан» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства «Фірма «Мізан» до Товариства з обмеженою відповідальністю «DAJKOVICCONAMOS» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач Приватне підприємство «Фірма «Мізан» звернулось до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «DAJKOVIC CO NAMOS» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало неналежне виконання відповідачем умов Контракту від 4 травня 2017 року № 12-12-EXP-K щодо оплати отриманого товару, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 28194,86 Євро (еквівалент 911232,50 грн) основного боргу, 3273,15 Євро (еквівалент 105785,26 грн) пені та 1390,43 Євро 3% річних (еквівалент 44937,45 грн).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Фірма «Мізан» до Товариства з обмеженою відповідальністю «DAJKOVIC CO NAMOS» про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду Директор ПП «Фірма «Мізан» - Либа В.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що умовами контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FСА, місце поставки: мсто Біла Церква, Київська область, а тому відповідний судовий спір має бути розглянутий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відповідно до вимог ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

18 жовтня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача ТОВ «DAJKOVIC CO NAMOS» - адвоката Дядюри Н.О., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що позивач подав до суду в порядку цивільного судочинства позов до TOB «DAJKOVIC CO NAMOS» щодо невиконання умов контракту від 4 травня 2017 року № 12-12-ЕХР-К, сторонами якого є Приватне підприємство «Фірма «Мізан» та TOB «DAJKOVIC CO NAMOS». Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо виконання контракту, сторонами якого є суб`єкти господарської діяльності, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України

Звертає увагу, що аналогічної правової позиції дотрималась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі №753/12916/15-ц, у постанові від 13 березня 2018 року справі № 415/2.542/15-ц та у постанові від 2 жовтня 2018 року по справі № 910/1733/18.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу (а.с. 102).

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Перелік обставин, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, встановлений частиною 1 ст. 186 ЦПК України, зокрема, згідно п.1 ч.1 с. 186 ЦПК України, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що дані вимоги не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Як убачається із матеріалів справи, позивач подав до суду в порядку цивільного судочинства позов до ТОВ «DAJKOVIC CO NAMOS» щодо невиконання умов контракту від 4 травня 2017 року № 12-12-EXP-K, сторонами якого є Приватне підприємство «Фірма «Мізан» та ТОВ «DAJKOVIC CO NAMOS».

З матеріалів справи також вбачається, а саме з доданих до відзиву на апеляційну скаргу доказів, що Приватне підприємство «Фірма «Мізан» вже зверталось з таким позовом до ТОВ «DAJKOVIC CO NAMOS» у порядку господарського судочинства та ухвалою господарського суду Київської області від 30 січня 2020 року було відкрито провадження у справі з урахуванням суб`єктного складу сторін та предмету спору, як спору між юридичними особами.

У процесі розгляду справи господарським судом також було встановлено, що спір підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача, який є іноземним елементом, оскільки сторонами в господарському суді не було доведено узгодження договірної підсудності. У зв`язку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 04 серпня 2020 року було закрито провадження у справі з тих підстав, що цей спір з іноземним елементом не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства України, а не в порядку господарського судочинства взагалі.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України)( справа № 760/13915/18 від 26 червня 2019 року Верховній Суд).

Таким чином є правильним висновок суду першої інстанції про те, що між позивачем та відповідачем наявний спір щодо виконання контракту, сторонами якого є суб`єкти господарської діяльності, що не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 ГПК України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно статті 366 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 4 серпня 2020 року провадження по справі № 911/224/20 було закрито на підставі відсутності погодженого сторонами у даній справі застереження в порядку ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» щодо підсудності даного спору Господарському суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 4 серпня 2020 року також було встановлено, що місцезнаходженням відповідача є: Республіка Чорногорія, м. Подгориця, а тому Господарський суд Київської області, враховуючи положення ст. 27, 366 ГПК України, ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, предметом дослідження у наведеній справі було встановлення компетентного суду, до повноважень якого віднесено розгляд цього спору, а саме Господарського суду Київської області чи Господарського суду в м. Подгориця (Республіка Чорногорія).

Отже, Господарський суд Київської області закрив провадження у справі не з тих підстав, що справа не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а з тих підстав, що справа не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства України.

Статтею 27 ГПК України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місце знаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги про можливість розгляду цього спору у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області з урахуванням положень ст. 38 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», оскільки статтею 39 указаного Закону чітко розмежовано, що будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду:

в суді України, якщо одна із сторін у справі - фізична особа та/або держава;

в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Міждержавні спори, які можуть виникнути в результаті дій України при застосуванні цього Закону, вирішуються у погодженому сторонами порядку згідно з нормами міжнародного права.

Доказів звернення позивача до Господарського суду в м. Подгориця (Республіка Чорногорія) ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано. Тому, доказів, що свідчать про позбавлення позивача доступу до правосуддя у компетентному суді у Республіці Чорногорія не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Мізан» залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба