Провадження № 6/161/31/22
У Х В А Л А

09 лютого 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участі:

боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2021 року ТзОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначивши, що на виконанні у Другому ВДВС у м. Луцьку перебуває виконавче провадження № 52649424, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/15868/15-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500957476. Разом з тим, 21.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТзОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500957476. Також, 26.12.2018 року між ТpОВ «Кредитні ініціативи» та ТзОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу № 2019 1КІ/Веста, відповідно до якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТзОВ «ФК «Веста», право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500957476. Надалі, 16.01.2019 року між ТзОВ «ФК «Веста» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500957476. Враховуючи наведене, просить суд замінити вибулого стягувача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні № 52649424, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/15868/15-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості(а.с. 110-113).

Представник заявника ТзОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, у вищевказаній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Заінтересована особа - боржник ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення заяви ТзОВ «Вердикт Капітал» заперечувала та пояснила суду, що підстави для заміни стягувачау виконавчому провадженні № 52649424 відсутні, оскільки вона в повному обсязі виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 500957476, у зв`язку з чим його було завершено.

Представники заінтересованих осіб - стягувача АТ «Альфа-Банк» та Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи, пояснення на заяву суду не надали.

Частиною 3 ст. 442 ЦПК України визначено, що неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на надані заявником докази, які містяться в матеріалах заяви, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності представників осіб, що не з`явилися.

Заслухавши пояснення боржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.01.2016 року по справі № 161/15868/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 500957476 від 26.08.2014 року у розмірі 27293 грн. 01 коп., а також витрати на сплату судового збору у сумі 1218 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист, на підставі якого Другим ВДВС у м. Луцьку відкрито виконавче провадження № 52649424.

21.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТзОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500956162 від 14.08.2014 року.

26.12.2018 року між ТpОВ «Кредитні ініціативи» та ТзОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу № 2019 1КІ/Веста, відповідно до якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТзОВ «ФК «Веста», право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500956162 від 14.08.2014 року.

16.01.2019 року між ТзОВ «ФК «Веста» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500956162 від 14.08.2014 року(а.с. 55-86).

Таким чином, ТзОВ «Вердикт Капітал» є новим стягувачем у правовідносинах, які виникли між ПАТ «Альфа-Банк» , як кредитором, та ОСОБА_1 , як боржником, при виконанні судового рішення по справі № 161/15868/15-ц.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З наведених положень ст. 442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21.03.2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

Враховуючи вищезазначене та позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У свою чергу, суд не приймає доводи боржника ОСОБА_1 щодо неможливості здійснення заміни стягувачау виконавчому провадженні № 52649424 через його закриття, у зв`язку із виконанням нею зобов`язань, які були його предметом, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд зміняє таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовується також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 04.08.2021 року в справі № 2-700/10 висловлена правова позиція з приводу того, що закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва. З огляду на викладене вище Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27.11.2019 року в справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву ТзОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача при виконанні судового рішення в цивільній справі № 161/15868/15-цобґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 352, 354, 442 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Замінити вибулого стягувача акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його Правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»(Код ЄРДРПОУ: 36799749, юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б) у виконавчому провадженні № 52649424, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/15868/15-ц за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 10лютого 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська