КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/21998/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3301/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Мазур Ю.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

28 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А

Суддів: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 26.04.2003 року між заявником та ОСОБА_2 було укладено шлюб, проте сімейно-шлюбні відносини між сторонами не склались та шлюб розірвано заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.11.2020 року.

У період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання спільних малолітніх дітей.

Вказала також, що старша донька ОСОБА_4 досягла вже 14-річного віку, та в силу закону (ч. 3 ст. 160 СК України) місце проживання визначено нею самою разом із батьком, проте друга донька проживає разом із заявником та знаходиться повністю на утриманні ОСОБА_1 .

У зв`язку з викладеним, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції неповно встановив обставини та формально підійшов до вирішення справи, оскільки на час звернення до суду із заявою, ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.07.2021 року в справі № 209/3853/20 позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без розгляду.

Вважає, що ОСОБА_2 , зловживаючи процесуальними правами, свідомо надав суду неправдиву інформацію.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська є справа щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а, оскільки існує спір про право на предмет вимоги про стягнення аліментів, вказане є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено право батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановленістаттею 163 ЦПК України, а саме, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про видачу судового наказу додано документи та докази на обґрунтування та підтвердження вимог про стягнення аліментів.

У вересні 2021 року ОСОБА_2 подав заяву про відсутність підстав для видачі судового наказу, обґрунтовуючи тим, що на розгляді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває цивільна справа № 209/3853/20 (провадження №2/209/416/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, які є у відкритому доступі, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, залишено без розгляду ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року в справі № 209/3853/20, при цьому ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів 03 вересня 2021 року, тобто на час звернення до суду із заявою провадження припинено.

Проте, судом першої інстанції ці обставини не перевірені, що призвело до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді