Дата документу 12.01.2022

Справа № 937/6695/21
Провадження № 2/937/426/22
12 січня 2022 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонним суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Бахаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Драгун В.О,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Біржа нерухомості «Власність», про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку,
В липні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Біржа нерухомості «Власність», в якій просить визнати дійсним договір № 130 від 03 березня 1998 року купівлі-продажу жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 04.03.1998 на біржі нерухомості «ВЛАСНІСТЬ» за №130 та у комунальному підприємстві «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 5962.
В обґрунтування позовної заяви позивачка вказує, що 03 березня 1998 року відповідачі уклали з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_4 придбала жилий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з умовами договору, продаж будинку був здійснений за 8000 грн. Згідно зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» договір був зареєстрований в журналі реєстрації біржі нерухомості «ВЛАСНІСТЬ» за № 130. Після укладання договору покупець зареєструвала за собою право власності на будинок в Мелітопольському МБТІ 04 березня 1998 року за реєстровим № 5962. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . У зв`язку з її смертю відкрилась спадщина за заповітом. Спадкоємцями за заповітом є позивачка та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок. Однак, у зв`язку із тим, що наданий позивачкою договір купівлі-продажу, зареєстрований біржею нерухомості та не був нотаріально посвідчений відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору купівлі-продажу. З цих підстав позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Отже, враховуючи, що біржова угода не була посвідчена нотаріально та на теперішній час вирішити вказане питання в позасудовому порядку неможливо. У, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду за захистом спадкових прав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримає у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавали.
Представник третьої особи - біржі нерухомості «Власність» в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов (не) підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
03 березня 1998 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали з ОСОБА_4 договір №130 купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_4 придбала жилий будинок АДРЕСА_1 /а.с.4/.
Згідно з умовами договору, продаж будинку був здійснений за 8000 грн. 00 коп.
Згідно зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» договір був зареєстрований в журналі реєстрації біржі нерухомості «ВЛАСНІСТЬ» за № 130.
Після укладання договору ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на будинок в Мелітопольському МБТІ 04 березня 1998 року за реєстровим № 5962 /а.с.5-7/.
Крім того, право власності на вказаний будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг від 05.05.2021 року № 255275321 /а.с.8/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.03.2021 року, видане Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 731 /а.с.9/.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя, 10.12.2019 ОСОБА_5 заповіла жилий будинок АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та онуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
23 квітня 2021 року позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , про що свідчить довідка приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднової Н.В. від 23.04.2021 р. вих. № 183/01-16 /а.с.11/.
Син позивачки ОСОБА_7 відмовився від своєї частки на спадщину, що лишилася після смерті ОСОБА_4 за заповітом, на користь ОСОБА_1 , про що свідчить заява ОСОБА_6 , посвідчена приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н.В. від 23.04.2021 року №124 /а.с.12/.
13 липня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднової Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок.
Однак, у зв`язку із тим, що наданий позивачкою договір купівлі-продажу, зареєстрований біржею нерухомості «ВЛАСНІСТЬ», не був нотаріально посвідчений відповідно до ст.227 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору купівлі-продажу.
У зв`язку з цим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці було відмовлено, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднової Н.В. від 13.07.2021 /а.с.16/.
При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно з діючим на момент укладення договору Цивільним кодексом України (1964 р) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянин, відповідно до ст. 227 ЦК України.
Згідно із ст. 15 Закону України Про товарні біржи біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна полягає в письменний формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин може бути визнаний судом дійсним.
Згідно ст. 219 ч. 2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або частково виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Оскільки під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивачки на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на придбане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що право власності позивачки підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Біржа нерухомості «Власність», про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку, такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись 12, 81, 223, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.. 227 ЦК України (1964 р), Законом України «Про товарну біржу», ст. ст. 16,328 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Біржа нерухомості «Власність», про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку - задовольнити.
Визнати дійсним договір №130 від 03 березня 1998 року купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 26.04.1978 Мелітопольським МВВС), ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 29.06.1976 Мелітопольський МВВС), та ОСОБА_4 , зареєстрований на біржі нерухомості «ВЛАСНІСТЬ» за №130 та у комунальному підприємстві «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.03.1998 року за реєстровим №5962.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням пп. 15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні дані учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач 1 - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач 2 - ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ;
третя особа: біржа нерухомості «Власність», адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 153.
СУДДЯ: І.М.БАХАЄВ