Провадження № 2/947/592/22
02.02.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Якубовській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Одеська нова біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір 390/98 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,0кв.м., житловою площею 61,2 м2, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені за згоди матері - ОСОБА_2 на підставі розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 26.02.1998 року за № 254 та ОСОБА_5 , зареєстрований на Одеській новій біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний № 390/98 від 26 лютого 1998 року. При цьому позивач посилається на те, що всі істотні умови угоди сторонами були виконані повністю, відповідачі отримали гроші за продану квартиру, передали позивачу всі документи і ключі від квартири та оформили зняття з реєстраційного обліку, а покупець повністю сплатив вартість квартири за вищезазначеною адресою. Тобто, при укладенні даного договору сторони дійшли згоди про суттєві умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, умови угоди повністю виконані покупцем та продавцями, що вказує на те, що угода відповідала дійсній волі обох сторін. Позивач зазначив, що він не може розпоряджатись своїм майном, оскільки укладений у 1998 році Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону за формою, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Представник позивача адвокат Колесніков І.Л. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі та третя особа у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, в зв`язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 26 лютого 1998 року на Одеській Товарній Біржі між продавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені за згоди матері - ОСОБА_2 на підставі розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 26.02.1998 року за № 254 з однієї сторони, та ОСОБА_5 ,з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна №390/98, за умовами якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені за згоди матері - ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_1 .
Умови договору сторонами цілком виконані: покупець передав продавцям гроші в рахунок вартості квартири. Відповідачі передали всі права на володіння, користування і розпорядження квартирою. Таким чином, як продавці так і покупець виконали сукупність всіх дій, що підтверджують виконання та дійсність договору купівлі-продажу та підтверджують фактичний перехід права власності на вищевказану квартиру від продавців до покупців. Право власності на зазначену квартиру 03 березня 1998р. зареєстровано за позивачем в ОМБТІ під №565, у реєстровій книзі 252ПР на сторінці 193.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.18,19,81,211,247,258,259,273,274-279,280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати договір №390/98 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,0кв.м., житловою площею 61,2 м2, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені за згоди матері - ОСОБА_2 на підставі розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 26.02.1998 року за № 254 та ОСОБА_5 , зареєстрований на Одеській новій біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний № 390/98 від 26 лютого 1998 року -дійсним.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Огренич І. В.