Справа № 509/5800/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22.10.2020 р. о 12:00 год., відповідач, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 0217230" р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю з боку с. Сухий Лиман в напрямку автодороги "Одеса-Чорноморськ", під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг на 12км.+300м., вказаної автодороги грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 16.11 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем "TOYOTA AVENSIS", р.н.з. НОМЕР_2 , що перебував під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП позивачу спричинено тілесні ушодження у вигляді закритого перелому лівої кисті в проксимальному відділі другої п`ясткісткової кістки без зміщення, які викликали тривалий розлад здоров`я, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, автомобіль, належний позивачу отримав механічні ушкодження.

Позивач вказує, що відповідно до вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2021 р. у справі №509/6666/20, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, відповідно до висновку експерта №163-21 від 11.08.2021 р. складає 85573,40 грн. Вартість проведення авто товарознавчого дослідження ТЗ щодо визначення матеріальної шкоди складає 5000 грн. За перебування ТЗ на арештмайданчику позивачем сплачено 2080 грн. Витрати на послуги евакуатора для ТЗ склали 4500 грн., вартість діагностики склала 1000 грн., комісія банку на операції 90 грн.

Торшин вказує, що ним витрачено на проведення медичного обстеження 699 грн. та втрачено заробіток в розмірі 8202,20 грн. через втрату працездатності строком 40 днів.

Загальний розмір завданої шкоди позивачу становить 107144,60 грн.

Водночас, ТДВ "СК "Альфа-Гарант" за страховим полісом АО- від 17.04.2020 р. відшкодувала ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 51000 грн. Позивач вказує, що залишається невідшкодованою шкода у розмірі 56144,60 грн.

Також позивач вважає, що в результаті ДТП за безпосередньої участі та встановленої вини відповідача, йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що він переніс стрес, біль і страждання, тривалий час перебував фізично обмеженою особою, втратив можливість підтримувати активне громадське життя, вирішувати побутові питання, на даний час ОСОБА_1 потерпає від переживань щодо можливості відшкодування завданої шкоди, зазнає душевних страждань через байдуже ставлення, відсутність поваги і співчуття винуватця ДТП до нього, пошкодження його майна.

Тому така моральна шкода, на його думку, має бути йому відшкодована відповідачем у сумі 50000 грн.

11.11.2021 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому він зазначив про відмову у позові.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у ньому.

Відповідач та його представник у судовому засідання позов не визнали частково.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 22.10.2020 р. о 12:00 год., відповідач, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 0217230" р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю з боку с. Сухий Лиман в напрямку автодороги "Одеса-Чорноморськ", під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг на 12км.+300м., вказаної автодороги грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 16.11 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем "TOYOTA AVENSIS", р.н.з. НОМЕР_2 , що перебував під керуванням ОСОБА_1 .

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2021 р. у справі №509/6666/20, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вирішуючи позов в частині вимог позивача щодо відшкодування (шкоди) витрат, то суд дійшов наступного висновку.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Разом з тим, суд бере до уваги положення ст. 1187 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому наявність або відсутність вини володільця джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а ці дані відповідно до ч. 2 вказаної вище статті 76 ЦПК України встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

При цьому суд бере до уваги, що у кримінальній справі з`ясовуються обставини скоєння ДТП та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про відповідальність осіб причетних до цієї ДТП.

З наведених підстав, суд приймає до уваги висновок судово-медичної експертизи, були спричинені тілесні ушкодження у виді : закритого перелому лівої кисті, в проксимальному відділ ІІ-ої п`ясткової кістки без зміщення, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, не були небезпечними для життя, однак викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше 21 дня) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, відповідно до висновку експерта №163-21 від 11.08.2021 р. складає 85573,40 грн. Вартість проведення авто товарознавчого дослідження ТЗ щодо визначення матеріальної шкоди складає 5000 грн. За перебування ТЗ на арештмайданчику позивачем сплачено 2080 грн. Витрати на послуги евакуатора для ТЗ склали 4500 грн., вартість діагностики склала 1000 грн., комісія банку на операції 90 грн.

ТДВ "СК "Альфа-Гарант" за страховим полісом АО- від 17.04.2020 р. відшкодовано ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 51000 грн.

Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 , становить 47942, 40 грн.

При вирішенні вимоги позивача про відшкодування через втрату працездатності в розмірі 8202,20 грн. суд виходив з наступного.

Як убачається з позовної заяви, позивач звертаючись з зазначеною вимогою керувався ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Приписами статті 1197 ЦК України встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Відповідно до п. 22 вказаної постанови в рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначені строки їх виплати. Відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно з порядком відшкодування шкоди, передбаченим ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Окрім того, суд зауважує на тому, що позивач не зазначив період за який, на його переконання, відповідач повинен відшкодувати втрачений заробіток (доход) витрат, обмежившись зазначенням лише періоду - 40 днів.

При цьому слід зауважити, що при розгляді позовних вимог позивача в частині стягнення майнової шкоди та відшкодування втраченого заробітку, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та доказами, поданими учасниками справи, і не може виходити за їх межі в розумінні положень, визначених ст. 11 ЦПК України, а тому в задоволенні таких відмовляє.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи наведене суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану позивачу своїми діями в розмірі 10000 гривень.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди - 47942 (сорок сім тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 40 копійок, моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на сплату судового збору у розмірі 908 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко