Справа № 645/7363/21
Провадження № 2/645/756/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.,

за участю секретаря Погудіної Д.О.,

представника позивача Мозгової О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мозгова О.А. звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 листопада 2021 року на адресу позивача надійшла Постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. від 29 жовтня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67323798. Ознайомившись через Автоматизовану систему виконавчих проваджень з матеріалами ВП № 67323798, позивачу стало відомо, що відповідно до виконавчого напису № 5946, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою С.О., на підставі ст. ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів про звернення стягнення з громадянина України ОСОБА_1 .Позивач вважає, що виконавчий напис № 5946, вчинений 07 вересня 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., було вчинено нотаріусом із порушенням Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не може вважатися безспірною виходячи з наступного. Дійсно, між ОСОБА_1 та АКБСР «УКРСОЦБАНК» 19 квітня 2007 року був укладений Договір кредиту № 820/2-27/21/047/091 на купівлю автотранспортних засобів. Відповідно до умов зазначеного договору АКБСР «УКРСОЦБАНК» надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 27 379 доларів США. Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору кінцевим терміном повернення основної заборгованості встановлено 10.04.2014 року. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій між позивачем та АКБСР «УКРСОЦБАНК» був укладений договір застави № 820/3-27/21/02-7/188 від 19 квітня 2007 року, відповідно до якого предметом застави був автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2007 року випуску, заставною вартістю 171 000,00 грн. В зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору кредиту № 820/2-27/21/047/091 від 19 квітня 2007 року, користуючись пунктом 6.2 договору АКБСР «УКРСОЦБАНК» звернувся до постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України від 10 червня 2009 року по справі 328/09 позов Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про розірвання договору кредиту та стягнення заборгованості задоволено повністю. Договір кредиту № 820/2- 27/21/047/091, укладений між АКБСР «УКРСОЦБАНК», в особі Харківської обласної філії та ОСОБА_2 19 квітня 2007 року розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБСР «УКРСОЦБАНК» заборгованість по кредиту в сумі 227 772,22 грн. та третейський збір у сумі 2 677,72 грн. На виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України від 10 червня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва 26 листопада 2009 року був виданий виконавчий лист (справа № 6-1012/2009). 18 березня 2010 року Фрунзенським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на виконання виконавчого листа 6-1012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва було відкрито виконавче провадження № 18088568. Як вбачається з інформації про виконавче провадження від 05.11.2021 року, 26 червня 2014 року виконавчий лист був повернутий стягувачу, в зв`язку з відсутністю у боржника майна. Залишок боргу по виконавчому листу становив 155 823, 89 грн. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа 26 червня 2015. З урахуванням визначених вище обставин, в період з 01.02.2018 по 01.02.2021 між ОСОБА_1 та АТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК», відсутні діючі договори, та відповідно заборгованість відсутня.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання.

10 січня 2022 року представником АТ «Альфа Банк» подано заперечення на позовну заяву, де зазначено, що на підтвердження своїх тверджень позивач не надає жодного доказу того, що розрахунок є невірним (контр розрахунок, квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором та інше). Отже, дані посилання позивача жодним чином не підтверджуються та повністю спростовуються доводами відповідача та матеріалами справи. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням №254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вмішують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства можливо дійти висновку, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. З урахуванням вищевикладеного, банківська виписка та відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій. Жодних доказів на виконання умов Кредитного договору щодо виконання грошового зобов`язання матеріали справи не містять. Відповідно до п.1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за кредитними договорами, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал документа, по якому провадиться стягнення; б) засвідчена стягувачем виписка з особового рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Розірвання кредитного договору не свідчить про відсутність зобов`язань за ними. Як вказано самим позивачем у позовній заяві, заборгованість за кредитним договором в повному обсязі погашена не була, тому позивач залишається зобов`язаним за вказаним кредитним договором. Заборгованість, визначена у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, виникла внаслідок невиконання боржником Рішення Третейського суду при Асоціації банків України від 10 червня 2009року по справі №328/09. У постанові від 16.11.2018 р. у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Кредитний договір позивачем не оспорювався, тобто обов`язки визначені у ньому мають виконуватись, однак нехтуючи своїми зобов`язаннями позивач не повернув кредитні кошти, у зв`язку із чим виникла заборгованість. Відповідач скористався наданим законом правом та звернувся до приватного нотаріуса для відновлення своїх порушених прав. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у сумі 50 000 гривень вважає завищеним та надмірним. Витрати не є співмірними із складністю справи оскільки, визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню є поширеною категорією справ. Позивачем не доведено, що ним були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 50000 гривень. До позовної заяви не долучено жодних доказів які б довели факт оплати позивачем наданих йому адвокатом послуг. Враховуючи викладене, вважають, що позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

В судове засідання позивач не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мозгова О.А. пояснила, що заборгованість за кредитним договором була стягнута із позивача рішенням Третейського суду. На підставі рішення Третейського суду був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений для виконання, було відкрито виконавче провадження та реалізовано предмет іпотеки, а саме автомобіль. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 07.09.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5946 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 14 833,07 доларів США. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, просила не розглядати, так як потрібно зібрати додаткові документи, які будуть подані після постановлення рішення, в строк передбачений ЦПК України.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився.

Треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши витребувані документи, надіслані приватним нотаріусом, дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно, між ОСОБА_2 та АКБСР «УКРСОЦБАНК» 19 квітня 2007 року був укладений Договір кредиту № 820/2-27/21/047/091 на купівлю автотранспортного засобу.

Відповідно до умов зазначеного договору АКБСР «УКРСОЦБАНК» надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використвання грошові кошти у сумі 27 379 доларів США. Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору кінцевим терміном повернення основної заборгованості встановлено 10.04.2014 року.

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій між позивачем та АКБСР «УКРСОЦБАНК» був укладений договір застави № 820/3-27/21/02-7/188 від 19 квітня 2007 року, відповідно до якого предметом застави був автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2007 року випуску, заставною вартістю 171 000,00 грн.

В зв`язку з порушенням ОСОБА_2 умов договору кредиту № 820/2-27/21/047/091 від 19 квітня 2007 року, користуючись пунктом 6.2 договору АКБСР «УКРСОЦБАНК» звернувся до постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України від 10 червня 2009 року по справі 328/09 позов Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про розірвання договору кредиту та стягнення заборгованості задоволено повністю. Договір кредиту № 820/2- 27/21/047/091, укладений між АКБСР «УКРСОЦБАНК», в особі Харківської обласної філії та ОСОБА_2 19 квітня 2007 року розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБСР «УКРСОЦБАНК» заборгованість по кредиту в сумі 227 772,22 грн. та третейський збір у сумі 2 677,72 грн.

На виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України від 10 червня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва 26 листопада 2009 року був виданий виконавчий лист (справа № 6-1012/2009).

18 березня 2010 року Фрунзенським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на виконання виконавчого листа 6-1012 виданого Дніпровським районним судом м. Києва було відкрито виконавче провадження № 18088568.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження від 05.11.2021 року, 26 червня 2014 року виконавчий лист був повернутий стягувачу, в зв`язку з відсутністю у боржника майна. Залишок боргу по виконавчому листу становив 155 823, 89 грн. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа 26 червня 2015 року.

07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5946, згідно якого пропонується стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 14 833,07 доларів США.

На підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. 29.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67323798.

Відповідачем зазначені обставини, в силу ст. 83 ЦПК України, не спростовані.

Як на підставу своїх заперечень щодо правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом позивач вказує на порушення його процедури, зокрема на те, що нотаріусом не було перевірено у встановленому законом порядку, наявності безспірності вимоги.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15.

Отже з наданих письмових доказів, судом встановлено, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зважаючи на вказані обставини, а також те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків України від 10 червня 2009 року у справі №328/09 задоволено позов Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про розірвання договору кредиту та стягнення заборгованості задоволено повністю та стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 227 772,22 гривень, яка була частково погашена, отже, на момент вчинення виконавчого напису сума, стягнута нотаріусом, не була безспірною.

Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про зворотне, ані представником відповідача, ані приватним нотаріусом суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, уся сукупність зібраних по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 50, 87,88 ЗУ «Про нотаріат», суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 07.09.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5946 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 14 833,07 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 15 лютого 2022 року.

Головуючий суддя І.В. Ульяніч