Справа №303/3674/21
ряд. стат. звіту - 4
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Позов мотивований тим, що 24.04.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Кальницької сільської ради Мукачівського району, актовий запис №2. Після укладення шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_4 . За час перебування в шлюбі мають спільну дочку ОСОБА_5 , 2006 року народження. У період шлюбу ними набуто у власність нерухоме майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 . Право власності на майно в 1/3 частині зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, а 2/3 частини на підставі Договору купівлі-продажу, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Попович В.В. 30.07.2005 року за №2280. У відповідності до технічного паспорту вбачається, що загальна площа будинку складає 247,10 кв.м., окрім того до будинку прилягають сарай - літ.Б, вбиральня - літ.В, огорожа - №1, ворота №2 та колодязь літ.Н. Згідно з Витягу з Державного земельного кадастру від 30.12.2014 року земельній ділянці площею 0,1559 га в АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :10:102:0048.

Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦКУ.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домиашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Необхідність визначення частки позивача у спільній сумісній власності в ѕ частини, а відповідача в ј частини та визнання на неї права у судовому порядку зумовлено наступним.

Як зазначено вище від шлюбу у них народилася дочка, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначену обставину не заперечує і відповідач ОСОБА_2 .. Всіма питаннями забезпечення дитини займається вона позивач, відповідач матеріально їм не допомагає, окрім того через свої боргові зобов`язання перед третіми особами не в інтересах сім`ї, поставив сім`ю у скрутне матеріальне становище. Відповідач зазначені обставини визнає та у заяві від 01.05.2021 року справжність підпису на якій засвідчена нотаріально не заперечує щоб у зв`язку з наведеними обставинами її частка у спільній сумісній власності становила ѕ частини.

На примусовому виконанні в Мукачівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №58928753 з примусового виконання виконавчого листа №0417/17749/2012 від 20.11.2015 року виданного Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів. Постановою державного виконавця від 23.02.2021 року описано та накладено арешт на нерухоме майно житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка важає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити з підстав наведених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує протии їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні 23.09.2021 року позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Гриниха Т.Ю. в судовому засіданні 23.09.2021 року позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні з підстав наведених у відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - Танинець І. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, які були надані сторонами у справі і надаючи їм оцінку як в цілому, так і кожному доказу, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 від 24.04.2004 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано 24.04.2004 року у виконкомі Кальницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис за №2, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 7).

У відповідності до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 04.07.2006 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно Довідки №210 від 05.05.2021 року виданої Кальницьким старостинським округом Великолучківської сільської ради ОСОБА_1 , в тому що за адресою: АДРЕСА_2 на даний час дійсно зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до Договору купівлі-продажу будинку від 30.07.2005 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 продавці, а ОСОБА_2 покупець домовилися про наступне тобто продавці передали, а покупець прийняв у власність частки житлового будинку, які становлять 2/3 за АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новодавидківської сільської ради Мукачівського району №33 від 17.06.2005 року «Про видачу свідоцтва про право власності та реєстрації житлового будинку» вирішено оформити право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_9 1/3 частина, на ОСОБА_8 1/3 частина та на ОСОБА_2 1/3 частина (а.с. 11).

У відповідності до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7757066 від 13.07.2005 року домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 1/3 частка, ОСОБА_8 1/3 частка та ОСОБА_2 1/3 частка.

У відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.07.2005 року домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 1/3 частка, ОСОБА_8 1/3 частка та ОСОБА_2 1/3 частка.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №162252466 від 04.04.2019 року домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 1/1 частка.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.02.2021 року винесеної державним виконавцем Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець М.В. описано та накладено арешт на майно, а саме: на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.20-22).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 01.05.2021 року всткновлено, що він ОСОБА_2 підтверджує той факт, що з 24.04.2004 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У період перебування в зареєстрованому шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ними за час шлюбу набуто у спільну власність нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Цією заявою він ОСОБА_2 підтверджує, що з урахуванням обставин визначених статтею 370 ЦК України та статтею 70 СК України (при придбанні будинку більша частина коштів належала дружині, дитина від шлюбу перебуває на повному утриманні дружини та проживає з нею, а він як чоловік, не приймає участі у матеріальному забезпеченні сім`ї, дружиною витрачаються кошти на утримання домоволодіння) у разі пред`явлення вимоги щодо поділу спільної сумісної власності, враховуючи проживання дочки з мамою, частка дружини ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на вказаний вище будинок становить (становитиме) ѕ, а його ОСОБА_2 становить (становитиме) ј частку. Вказану заяву прошу розцінювати, як його добровільну згоду на вказану вище зміну розміру часток у праві спільної власності на вказаний вище будинок (а.с.23).

У відповідності до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 року у справі №22-ц/774/5997/15 апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 437,57 доларів США та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10000 гривень, стягнуто ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1473,75 гривень та з ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 100 гривень на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.51-52).

20.11.2015 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 437,57 доларів США та стягнення солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10000 гривень, і стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1473,75 гривень та з ПАТ «Акцент-Банк» судового збору у розмірі 100 гривень на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.53).

07.03.2007 року між ОСОБА_2 , як іпотекодавцем та ЗАТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержателем було укладено Договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.54-58).

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, та диспозитивність (ч.3 ст.2 ЦПК України).

Правовідносини між сторонами регулюються як нормами Сімейного кодексу України так і нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п.п. 23, 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, суд зазначає, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

У відповідності до ст.23 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином положення ЗУ «Про іпотеку» про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись будинком без згоди іпотекодержателя до припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визначення права власності на нього, оскільки право власності подружжя у частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном.

Тобто, закон не забороняє визнання права власності на відповідну частку іпотечного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки таке визнання не є відчуженням. При цьому заборони щодо визнання права власності на іпотечне майно за іншим з подружжя також не містить іпотечний договір, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 522/17048/15-ц (провадження №61-33246св18) та постанові від 03 червня 2020 року №201/6412/17.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, зокрема те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 набутий ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період перебування у шлюбі, тому суд приходить до висновку, що вищезазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Щодо відступлення від рівності часток то суд приймає до уваги домовленість між сторонами щодо відступлення, що підтверджується заявою від 01.05.2021 року, а також проживання з позивачем ОСОБА_1 неповнолітньої дочки ОСОБА_11 ..

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) право власності на ѕ частини житлового будинку в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці 0,1559 га, кадастровий номер №:10:102:0048.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 ) право власності на ј частину житлового будинку в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці 0,1559 га, кадастровий номер №:10:102:0048.

Звільнити з-під арешту житловий будинок в АДРЕСА_1 , що накладений постановою державного виконавця Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 23.02.2021 року в межах виконавчого провадження №58928753.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 038 (одна тисяча тридцять вісім) гривень 11 копійок.

Стягнути із Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 038 (одна тисяча тридцять вісім) гривень 11 копійок.

Стягнути із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 038 (одна тисяча тридцять вісім) гривень 11 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мукачівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), , місце знаходження м.Мукачево, вул.А.Волошина, 25/2, Закарпатська область.

Відповідач: ПАТ КБ «Приватбанк», , місце знаходження м.Київ, вул.Грушевського, 1Д.

Повний текст рішення складено 03.02.2022 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір