Справа № 658/3382/21
Провадження № 2/658/92/22
У Х В А Л А

02 лютого 2022 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря Яковлєвої А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду у місті Каховці цивільну справу №658/3382/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Мотенко Наталія Олександрівна про визнання заяви про відмову від заповіту недійсною,

встановив:

В жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Мотенко Наталія Олександрівна, про визнання заяви про відмову від заповіту недійсною.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 року головуючим суддею визначено Лященко В.В.

Ухвалою суду від 29.10.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін.

Підготовчі засідання призначені на 22.11.2021 року, 13.12.2021 року, 12.01.2022 року було відкладено за клопотанням представника позивача адвоката Карнауха В.В.

Підготовче засідання призначене на 20.01.2022 року відкладено за клопотанням представника позивача адвоката Ковальчук І.М.

Заявою від 19.01.2022 року адвокат Карнаух В.В. повідомив, що між ним та ОСОБА_3 було розірвано договір про надання правової допомоги.

В підготовчому засіданні 02.02.2022 року представником відповідача адвокатом Горяшко Л.В. було подано заяву про відвід головуючого судді Лященко В.В. з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки їй стало відомо, що суддя Лященко В.В. є хрещеною матір`ю наймолодшої дитини адвоката Ковальчук І.М., яка приймає участь в даній справі, як представник позивача ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, адвокат Горяшко Л.В. вказує, що ця обставина викликає у неї сумнів у неупередженості судді при подальшому розгляді справи.

Вирішуючи заявлений відвід суд керується такими нормами цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як випливає із змісту статей 39, 40 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і бути заявленим зокрема протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження, але не пізніше початку підготовчого судового засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).

У справі П`єрсак проти Бельгії Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими .

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться .

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Дослідивши заяву та матеріали справи суд вважає, що на даний час підстав для ствердження того, що суддя є небезстронннім у розгляді справи немає, а також відсутні підстави вважати, що в головуючого наявний конфлікт інтересів.

Водночас, враховуючи наведені вище норми та практику Європейського суду з прав людини, хоч на думку суду на даний час і відсутні підстави для твердження того, що суддя є небезстронннім у розгляді справи, однак з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом в очах будь-якого розумного спостерігача та суспільства в цілому, а також забезпечення, умов за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи, заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника відповідача адвоката Горяшко Людмили Василівни про відвід головуючого судді Лященко Валентини Валеріївни у цивільній справі №658/3382/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Мотенко Наталія Олександрівна, про визнання заяви про відмову від заповіту недійсною задовольнити.

Передати справу для повторного автоматизованого розподілу, для визначення іншого судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. В. Лященко