справа №176/1794/21
провадження №2/176/65/22
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання договору міни нерухомого майна дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання договору міни нерухомого майна дійсним.

Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 17 квітня 1998 року між нею, її чоловіком ОСОБА_10 , їхніми дітьми ОСОБА_9 , і ОСОБА_11 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_12 ), з одного боку, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з іншого боку, укладено договір міни нерухомого майна.

Зазначає, що згідно вказаного договору, двокімнатну квартиру, загальною площею 44,3 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їх родині на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житла Жовтоводського виконавчого комітету від 26 червня 1997 року, вони обміняли на трикімнатну квартиру, що належала відповідачам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного відділом приватизації державного житла Жовтоводського виконавчого комітету від 14 січня 1997 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що договор міни укладено на виконання біржевої угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі "Дніпродзержинська" за № 006-Ж, 17 квітня 1998 року. Нотаріально договір міни не був посвідчений, оскільки працівники біржі запевнили, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Звертає увагу на те, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване ними в Жовтоводському бюро технічної інвентарізації 22 квітня 1998 року, та як нові власники вказаного житла, вони отримали паспорт на дану квартиру.

Позивачка зазначає, що вказаний правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, проведено повний розрахунок між сторонами. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

Дану квартиру її родина використовую для проживання, сплачує необхідні платежі та утримує її в належному санітарно-технічному стані.

Вказує, що на час укладання договору в квітні 1998 року ні вона, ні відповідачі не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року), підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час, також був чинним ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Однак, на теперішній час вона не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір міни нотаріально не посвідчений. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явилась. При цьому, надала заяву, в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Треті особи будучи належним чином повідомленими про дачу, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. До початку судового засідання ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення.

Відповідачі, у судові засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи їм повідомлялося у встановленому законом порядку, відзиву на позов від відповідачів не надходило. Окрім направлення судових повісток відповідачам поштою, останні викликалися у судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. При цьому, відповідачкою ОСОБА_6 подано заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує протии їх задоволення.

У відповідності з ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення інших відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність їх неявки в судові засідання, керуючись ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі судове рішення без участі відповідачівна підставі письмових доказів, які є у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Судом встановлено, що 17 квітня 1998 року між позивачкою, її чоловіком ОСОБА_10 (нині покійний, про що свідчить копія свідоцтва про смерть), їхніми дітьми ОСОБА_9 , і ОСОБА_11 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_12 ), з одного боку, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (нині покійний, що підтверджується інформацією з Реєстру територіальної громади Жовтоводської міської ради), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з іншого боку, укладено договір міни нерухомого майна (а.с. 18, 19, 25).

Згідно вказаного договору, двокімнатну квартиру, загальною площею 44,3 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала родині позивачки на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житла Жовтоводського виконавчого комітету від 26 червня 1997 року, обмінено на трикімнатну квартиру, що належала відповідачам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного відділом приватизації державного житла Жовтоводського виконавчого комітету від 14 січня 1997 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Договор міни укладено на виконання біржевої угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі "Дніпродзержинська" за № 006-Ж, 17 квітня 1998 року.

22 квітня 1998 року договір міни зареєстровано Жовтоводським бюро технічної інвентарізації та видано паспорт на квартиру АДРЕСА_3 . Згідно виданного паспорту власниками вищевказаної квартири зазначено: ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 (а.с.20-21).

Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Сторони виконали передбачені договором умови. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

Однак, на теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір міни нерухомого майна не було посвідчено нотаріусом.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтями 391, 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачка та відповідачі виконали усі умови договору міни нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб та приходить до висновку про визнання договору міни нерухомого майна від 17 квітня 1998 року укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншої сторонни, який був зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №005/006-Ж, дійсним.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", ст.ст. 4,13,48 Закону України «Про власність» та у відповідності до ст.ст. 334, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Товарна біржа «Дніпродзержинська», про визнання договору міни нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 17 квітня 1998 року, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 з однієї сторонни та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншої сторонни, який був зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №005/006-Ж.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА