Справа № 341/1042/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/26/22
Головуючий у 1 інстанції Мельник І. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участю представника апелянта, ОСОБА_1 і його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Залуквянської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 23 червня 2015 року під головуванням судді Мельника І.І. у м. Галич,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Залуквянської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама, ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина за законом та залишилось нерухоме майно, що належало їй на праві приватної власності та знаходиться в с. Залуква Галицького району. У зв`язку з вищенаведеним, хотів оформити свої права на спадкове майно після смерті матері. Однак, перешкодою до цього є те, що вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Це сталося тому, що після смерті матері у нього погіршився стан здоров`я. Тому просить причину пропуску ним строку, встановленого законом для прийняття спадщини, вважати поважною та постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 - три місяці.

Рішенням Галицького районного суду від 23 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 - три місяці.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Апелянт вважає, що підставою для прийняття незаконного рішення є врахування судом недостовірної інформація, яка була надану суду.

Позивач вказавши, що є сином померлої ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги за законом, замовчав факт, що спадкоємцем цієї ж черги була його сестра ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 народилась в селі Залуква Галицького району та проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 в цьому населеному пункті. Вказане підтверджується копією паспорта громадянина України з відміткою про місце реєстрації ОСОБА_1 та довідкою, виданою Залуквянським старостинським округом № 7 Галицької міської ради № 1163 від 19.10.2021.

Вказане домоволодіння згідно свідоцтва про право власності від 31.01.2003, належало на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. Таким чином, на момент смерті матері, остання проживала разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 та вела спільне господарство з нею в будинку, що належав цим особам на праві приватної власності.

Довідки Залуквянської сільської ради № 888 від 05.11.2012 та № 415 від 17.04.2013, підтверджують факт спільного проживання матері та дочки та те, що ОСОБА_1 і надалі проживала за вказаною адресою.

Оскільки ОСОБА_1 не заявляла про відмову від спадщини та на час відкриття спадщини постійно проживала з ОСОБА_3 , то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Вважає, що судом не перевірено наявність спадкової справи щодо ОСОБА_3 , наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутність інших спадкоємців, які могли б дати згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

В зв`язку з наведеним, вважає, що судом постановлено рішення на користь неналежного відповідача, оскільки відповідачем в даному випадку є спадкоємець, який прийняв спадщину, тобто дочка померлої - ОСОБА_1 , а не Залуквянська сільська рада.

Що стосується поважності строку для прийняття спадщини, позивачем зазначено, що він не міг вчасно звернутися в нотаріальну контору, оскільки після смерті матері стан його здоров`я різко погіршився, що вимагало періодичного обстеження та лікування.

Однак між датою смерті матері ОСОБА_3 24.02.2008 та датою звернення позивача до суду 18.06.2015 минуло понад 7 років, проте жодних доказів поважності пропуску строку на прийняття спадщини, тривалої хвороби та лікування ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Також, апелянт вказує на те, що спадкоємець першої черги є ОСОБА_1 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та все своє майно заповіла внуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (заповіт серія НМІ № 768718 від 08.09.2017).

Однак ОСОБА_1 не залучалась до розгляду справи про поновлення строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 оформлено за ОСОБА_1 лише 17.05.2021, а 13.09.2021 року видано свідоцтво на право власності на 1/2 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Апелянт вважає, що ОСОБА_1 при подачі позову до Залуквянської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було достеменно відомо, що його мати ОСОБА_3 на момент смерті проживала з сестрою позивача ОСОБА_1 , а позивачу було відомо про наявність правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки перешкодою для оформлення свого права на спадкове майно після смерті матері, було те що в нього після смерті матері різко погіршився його стан здоров`я, що вимагало періодичного обстеження та лікування. Через що йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак з таким висновком апеляційний суд не погоджується з урахуванням такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 . Факт смерті стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6). Після смерті матері позивача відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт від імені ОСОБА_3 не складався та не посвідчувався.

Згідно копії державного акту про право власності на земельну ділянку від 17.11.2008 року серії ЯГ № 302728 ОСОБА_3 яка проживала в с. Залуква, Галицький район на підставі розпорядження Галицької райдержадміністрації від 14.04.2006 року за № 122 є власником земельної ділянки площею 0, 0778 га, розташованої на території Залуквянської сільради Галицького району Івано-Франківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7).

Згідно копії державного акту про право власності на земельну ділянку від 17.11.2008 року серії ЯГ № 302365 ОСОБА_3 яка проживала в с. Залуква Галицького району на підставі розпорядження Галицької райдержадміністрації від 14.04.2006 року за № 122 є власником земельної ділянки площею 0, 7502 га, розташована Залуквянська с/р, Галицького району, Івано-Франківської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8).

Згідно наданої інформації державного нотаріуса Кіщук Л.І. від 22 травня 2015 року вказано, що на підставі п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з тим, що на майно спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і на день смерті була зареєстрована та проживала у с. Залуква Галицького району Івано-Франківської області, а саме: житловий будинок в с. Залуква Галицького району Івано-Франківської області, відсутній правовстановлюючий документ, свідоцтво про право на спадщину її спадкоємцям на житловий будинок не може бути видано (а.с. 9).

Згідно довідки Залуквянської сільської ради від 07.05.2015 року №444, ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживала в с. Залуква Галицького району. На день смерті проживала одна (а.с. 10), а згідно довідки цієї ж ради від 03.06.2015 року №564 убачається, що заповіт на земельний пай від імені ОСОБА_3 не складався і не посвідчувався у Залуквянській сільській раді (а.с 11).

Згідно ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, або інші підстави то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України - не застосовуються.

Закон встановлює строк для прийняття спадщини - шість місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У разі неподання заяви протягом цього строку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину (ст. 1272 ЦК України), окрім випадку, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Однак, вказаний строк не є присічним і сам факт його пропуску не свідчить про втрату особою права на спадкування, так як право захисту виникає в судовому порядку.

Спадкоємець, який пропустив зазначений строк, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За відсутності письмової згоди спадкоємців або відмови нотаріуса від прийняття заяви, спадкоємець, який пропустив строк, має право подати позов до суду, зазначивши причини його пропуску. У разі визнання причин пропуску поважними, суд визначає спадкоємцю додатковий строк для подання заяви. Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцем фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними.

Судом встановлено, що позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк не звертався, а звернувся тільки в 2015 році, тобто через сім років після смерті ОСОБА_3 .

У пункті 24 постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

До поважних причин та об`єктивних і непереборних труднощів зазвичай судом не зараховується: 1) юридичну необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (такий висновок наведено у постанові КЦС/ВС від 06.02.2018 у справі 180/1163/16-ц, і зазначано у постановах ВС: від 26.02.2020 у справі № 286/27/18 ; від 07.02.2020 у справі №431/1160/18-ц; від 02.09.2020 у справі № 761/10023/13-ц); 2) відсутність інформації про смерть спадкодавця (постанова ВС від 25.04.2019 у справі № 761/794/15-ц); 3) відсутність у позивача свідоцтва про смерть спадкодавця та інформації щодо наявності у спадкоємця права власності на спірну квартиру, а також проживання спадкоємця в іншому населеному пункті (постанова ВС від 24.09.2020 у справі № 310/2327/18); 4) хвороба дітей спадкоємця, оскільки заяву мав можливість подати особисто чи надіслати поштовим зв`язком саме спадкоємець (постанова ВС від 12.11.2018 у справі № 136/200/17).

Позивачем не доведено та не надано будь-яких доказів поважності пропуску строку на прийняття спадщини, які пов`язані з тривалою хворобою та його лікуванням і в матеріалах справи таких немає, тому в цьому випадку відсутні об`єктивні, непереборні причини, пов`язані з істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач повинен знати, що в залежності від конкретних обставин справи суди можуть визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. У разі не доведення існування цих обставин, такий ризикує отримати мотивовану відмову суду у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і, як наслідок, втратити право на спадкування.

Судом встановлено, що згідно довідки Галицької міської ради Залуквянського старостинського округу №7 від 19.10.2021 року №1165, громадянка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті була зареєстрована та разом з нею проживала дочка ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.53).

Згідно довідки Галицької міської ради Залуквянського старостинського округу №7 від 28.04.2021 року №316 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Заповіт від її імені виконавчим комітетом Залуквянської сільської ради не посвідчувався (а.с. 54).

Згідно довідки Залуквянської сільської ради від 17.04.2013 року №415 громадянка ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 . Заповіт від її імені виконавчим комітетом не посвідчувався. На день смерті проживала разом з дочкою ОСОБА_1 (а.с. 55).

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 безпосередньо стосувалися також і права на спадкове майно його сестри ОСОБА_1 .

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які до цього причетні.

Матеріали справи не містять підтвердження залучення ОСОБА_1 в якості відповідача у цій справі. Позивач ОСОБА_1 не заявив позовних вимог до неї, а вона на час звернення до суду і вирішення спору по суті була зареєстрованою у спадковому домоволодінні, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , і не відмовилася від спадщини, тому мала бути належним відповідачем у цій справі.

Згідно заповіту серія НМІ № 768718 від 08.09.2017 зареєстровано в реєстрі №1739 (а.с. 57) ОСОБА_1 все своє майно заповіла внуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому суд вважає, що право останнього на частку у спадковому майні оскаржуваним судовим рішенням порушено.

У суду апеляційної інстанції, відповідно до основних принципів цивільного процесу та наданих чинним ЦПК України повноважень, відсутні повноваження щодо залучення співвідповідачів на стадії апеляційного провадження.

Також колегія суддів звертає увагу, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи (п.7.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, провадження № 12-280гс18).

Апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові також із зазначених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що постановлене у справі судове рішення не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, наведених у цій постанові.

При цьому колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, які є взаємопов`язаними через виникнення обов`язків кількох відповідачів з однієї підстави, оскільки це може бути вчинено під час розгляду справи по суті за участі належних сторін.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від 23 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Залуквянської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук