Справа № 736/2061/21
Номер провадження 2/736/65/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Пархомчук Т.В.,

за участі секретаря - Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 20.12.2021 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та Корюківської міської ради Чернігівської області, і просить визнати за нею право власності на самовільно побудовані житловий будинок та надвірні будівлі (сарай та погріб), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач придбала у ОСОБА_2 житловий будинок, але нотаріально його не оформила. В даному будинку вона проживала деякий час, а після придбання квартири переїхала. В будинку який вона придбала у ОСОБА_2 значний час ніхто не проживав тому невідомі особи його розібрали на будівельні матеріали. На місці розібраного житлового будинку позивач з чоловіком почали будувати новий будинок також побудували сарай і погріб. Зараз виникла необхідність в оформленні даного будинку з господарськими будівлями, але нотаріус відмовив позивачу так як право власності на даний житловий будинок не зареєстровано, фактично це самовільне будівництво. З огляду на зазначене просить задовольнити свої позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13.01.2022 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи.

Від відповідача ОСОБА_2 18.01.2022 до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю, не заперечував в задоволенні позову.

Від відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області 28.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, та зазначає, що вимоги заявника є обґрунтованими та на їх підтвердження подано достатньо доказів, які відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства. Отже, відповідач визнав позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позивач у підготовче засідання не з`явилась, в позові зазначила про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Корюківської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Прибинь, Корюківського району, Чернігівської області, проживає і зареєстрована по АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 13 квітня 1999 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. (а.с. 5-6).

Судом встановлено, та не заперечується відповідачами, що у 1988 році позивач придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_3 ). Угода не була оформлена нотаріально, але вчинена в присутності свідків.

Враховуючи зазначене, придбаний позивачем у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_4 з надвірними будівлями залишився зареєстрованим за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори 15 червня 198З року (а.с. 16-17). Земельна ділянка, на якій збудований будинок виділена у користування ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Корюківської міської ради від 16.11.2015 вул. Чапаєва в м. Корюківці перейменована у вул. Олександра Довженка.

Як свідчать відомості з домової книги в будинку по АДРЕСА_4 , прописаними в цьому будинку є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Як свідчать відтиски штампів про прописку в цій домовій книзі адреса, за якою розташований будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 прописана за адресою АДРЕСА_1 з 22.07.1988.

Отже, матеріалами справи підтверджується, те, що спірний будинок знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також те, що ОСОБА_1 була зареєстрована в ньому разом із членами сім`ї та фактично проживала в ньому.

Як свідчить технічний паспорт житлового будинку по АДРЕСА_4 його загальна площа становить 56 кв. м

Комунальним підприємством «Рампа» Бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого загальна площа будинку становить 20,8 кв. м, житлова площа 14,4 кв. м. Згідно листа КП «Рампа» № 656/12-21 від 14.12.2021 житловий будинок по АДРЕСА_1 100% готовності, 5% зносу. Житловий будинок побудований з черепашника та піноблоку має загальну площу 20.8 м.кв., житлову 14.4 м.кв., з надвірних будівель є сарай та погріб, загальна інвентарна вартість будівель становить 80042,00 грн.

Враховуючи наведені обставини, судом встановлено, що також не заперечується сторонами житловий будинок, який знаходився по АДРЕСА_4 , адреса якого була змінена на АДРЕСА_1 , загальною площею 56кв. м та право власності на який було зареєстровано на ОСОБА_2 перестав існувати. На його місці збудовано новий житловий будинок, який вже знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 20,8 кв. м. позивач гне отримувала дозволу на його будівництво та не вводила його в експлуатацію. Таким чином, вказаний будинок є об`єктом самочинного будівництва.

ОСОБА_1 звернулась до Корюківської міської ради за реєстрацією права власності на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , однак отримала відмову та роз`яснення щодо необхідності звернення до суду із вимогами про визнання права власності за нею.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Аналіз наведеної норми, говорить про те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 20,8 кв. м. є самочинним будівництвом в розумінні частини першої цієї статті, адже збудований на земельній ділянці, яка знаходить в користування іншої особи.

Водночас право власності на вказаний будинок може бути визнано за позивачем за рішенням суду, якщо земельна ділянка буда надана їй у встановленому порядку.

Суд зазначає, що з цього приводу Верховним Судом роз`яснено, що особи, які вважають, що вимоги про визнання права власності на самочинне будівництво порушують їхні права, мають право заперечувати проти таких вимог, якщо вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу).

Із контексту норм частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норми частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки такій особі власником та користувачем, якщо такий є і не являється забудовником. Це єдина умова для визнання права власності на об`єкт нерухомості за такою особою.

Зазначений висновок наведено в постанові Верховного Суду від 18.09.2009 по справі № 2-962/2009

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , право власності, якого на будинок по АДРЕСА_1 (який перестав існувати) зареєстроване належним чином та якому надано земельну ділянку під вказаним будинком в користування не заперечував проти будівництва на вказаній земельній ділянці самочинно збудованого будинку площею 20,8 кв. м. з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , тобто фактично надав позивачу на це дозвіл. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що право власності на вказаний будинок підлягає визнанню за позивачем на підставі рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн.

Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 392, 1216, 1220, 1223, 1258, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, статтями 142, 200, 206, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с.Прибинь Корюківського району Чернігівської області, право власності на самовільно побудовані житловий будинок та надвірні будівлі (сарай та погріб), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області, що розташоване за адресою: Чернігівська обл., м. Корюківка, вул. Зарічна, б. 10/1 повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № від 18.12.2021 року, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Корюківська міська рада, 15300, Чернігівська область, м. Корюківка, вул. Бульварна, 6, .

Повне судове рішення складено 18.02.2022.

Суддя Т.В.Пархомчук