Єдиний унікальний номер 219/8892/20
Номер провадження 22-ц/804/401/22
Єдиний унікальний номер 219/8892/20 Головуючий у 1 інстанції Шевченко Л.В.
Номер провадження 22-ц/804/401/22 Суддя доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу №219/8892/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за теплову енергію, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Шевченко Л.В., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого зазначили, що ТОВ «Бахмут-Енергія» в період з січня 2018 року по березень 2020 року здійснювало постачання теплової енергії у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 . Позивач стверджує, що проводив нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів, однак відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства щодо сплати комунальних послуг і не сплачуючи борг за спожиті послуги добровільно, спричинює йому майнову шкоду. В результаті вищенаведеного заборгованість відповідача відповідно до даних особистого рахунку за вказаний спірний період складає 17 320,45 грн., у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за теплову енергію за період з січня 2018 року по березень 2020 року в зазначеному вище розмірі (17 320,45 грн.) та судові витрати в розмірі 2 102 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2021 року позов ТОВ «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Бахмут - Енергія» заборгованість за постачання теплової енергії за період з січня 2018 року по березень 2020 року в розмірі 17 320 грн. 45 коп. Надано ОСОБА_1 розстрочку виконання даного рішення до 20.12.2025, зобов`язавши сплачувати по 318,89 грн. в період з 01.01.2021 зі строком оплати до 20 числа кожного місяця. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бахмут - Енергія» судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп.

Частково не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати у частині стягнення з нього судового збору на користь позивача.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції не було враховано наявність у нього інвалідності другої групи, у зв`язку з чим він відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що відповідач мав право на будь якій стадії розгляду справи подати до суду заяву, відзив чи клопотання, в якій міг зазначити, що він є інвалідом другої групи. Твердження відповідача про те, що він подав до суду документи на підтвердження наявності інвалідності є хибними, оскільки зазначена довідка МСЕК була подана в межах розгляду іншої справи.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 17320,45 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вбачається, що відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише у частині розподілу судових витрат. Щодо незаконності рішення суду першої інстанції в іншій частині апеляційну скаргу сторонам не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що відповідач має заборгованість за період з січня 2018 року по березень 2020 року перед позивачем за надані комунальні послуги в розмірі 17 320,45 грн.

Згідно копії ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.07.2020 судовий наказ, виданий 07 травня 2020 року по справі № 219/3889/20 (провадження № 2-н/219/877/2017), про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бахмут-Енергія» заборгованості за послуги з теплопостачання скасовано, та роз`яснено стягувачу право на звернення з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

З актів, складених представниками ТОВ «Артемівськ-енергія» та ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що протягом 2018-2020 років в будинку АДРЕСА_2 надавалися послуги з опалення.

Відповідачем (по особовому рахунку 55) 01.12.2020 з ТОВ «Бахмут-Енергія» був укладений договір № П-190/190 на погашення заборгованості за послуги з теплопостачання строком на 5 років, протягом якого відповідач зобов`язується позивачу сплатити до 20.12.2025 заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 19133,35 грн., яка утворилась станом на 01.12.2020 та включає заборгованість за позовом в сумі 17320,45 грн., шляхом внесення щомісячних платежів рівними частинами у розмірі 318,89 грн., починаючи з січня 2021 року зі строком оплати до 20 числа кожного місяця.

Приймаючи рішення по справі і вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ «Бахмут-Енергія» задоволені у повному обсязі і при поданні позовної заяви було сплачено 2102 грн. судового збору, тому саме ця сума і була стягнута з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду в цій частині з наступних підстав.

За ч.1 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з п.1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 14 листопада 2019 року "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року складає 2102 грн.

Ціна позову складала 17320,45 грн., позов було подано у 2020 році.

Таким чином, при поданні позовної заяви позивачу необхідно було сплатити 2102 грн.

Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви

Вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено 1891,80 грн. згідно платіжного доручення №3438 від 16 вересня 2020 року. При цьому у позовній заяви зазначено клопотання про зарахування суми судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу №1593 від 21.04.2020 року на суму 210,20 грн. до суми судового збору, встановленого за подання позовної заяви відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України.

Зазначене було враховано судом першої інстанції при відкритті провадження у справі.

Однак при розподілі судових витрат суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

На підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідачем до апеляційної скарги додано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією АВ №0906160 від 28.08.2017 року, відповідно до якої йому ( ОСОБА_1 ) з 28.08.2017 року безстрокового було встановлено другу ступінь інвалідності.

Таким чином, відповідач за законом звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях.

Апеляційний суд враховує, що відповідачем не було вчасно подано зазначену довідку, що підтверджує його звільнення від сплати судового збору, але ним було заявлено про наявність у нього інвалідності в судовому засіданні в ході розгляду справи по суті, що вбачається з протоколу судового засідання (а.с.48) і не з`ясовано судом першої інстанції.

Згідно положень п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Крім того, пунктом 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, наприклад, якщо новий доказ з`явився після розгляду справи судом першої інстанції або раніше був недоступний заявнику. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, що забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого судового рішення.

Колегія суддів вважає, що додана для підтвердження пояснень в суді першої інстанції до апеляційної скарги довідка МСЕК про наявність у відповідача другої групи інвалідності безстроково, має виключне значення для правильного вирішення справи в частині питання щодо розподілу судових витрат і має бути прийнята судом на стадії апеляційного розгляду.

За таких обставин апеляційний суд зазначає, що рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про компенсування позивачу за рахунок держави суми судового збору у розмірі 2102 грн..

При цьому апеляційний суд зазначає, що оскільки апеляційна скарга подана лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, то підстав для розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги немає (п.22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову у якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2021 року в частині розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити в частині розподілу судових витрат нове рішення.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (, МФО 335106, р/р НОМЕР_2 філія Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» м.Краматорськ) судовий збір в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок Держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: