Справа № 2-119/11
Номер провадження6/950/11/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2022 р. м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Бакланов Р. В. з участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедині подання державного виконавця Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Матюк Яни Борисівни

- про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2022 року державний виконавець Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Матюк Я.Б. звернулася до Лебединського районного суду Сумської області, з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Своє подання заявник обґрунтовує тим, що у Лебединському відділі ДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на виконанні знаходиться виконавче провадження 49827468 з виконання виконавчого листа № 2-119/11 виданий 01.03.2011 про стягнення боргу в сумі 35000 грн. з залишком боргу в сумі 25500 з ОСОБА_1 на користь ПП ОСОБА_2 . Боржник ухиляється від повного, своєчасного виконання рішення, за викликом державного виконавця не з`являється.

У судове засідання державний виконавець не з`явилась.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що на виконанні у Лебединському відділі ДВС у Лебединському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) знаходиться зведене виконавче провадження № 67103930 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 . Крім інших документів, на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-119/11 що виданий 01.02.2011 року про стягнення боргу з залишком боргу в сумі 25500 грн. з ОСОБА_1 на користь ПП Контакт. Виконавчий лист виданий на підставі рішення Лебединського районного суду від 18 лютого 2011 року, справа № 2-119/11 яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 , що мешкає - АДРЕСА_2 на користь Приватного підприємства "Контакт" грошові кошти в розмірі 35000 грн. сплачених в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої відповідачем.

З облікової картки на зведене виконавче провадження встановлено, що 16.01.2016 року державним виконавцем Лебединського відділу ДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відкрито виконавче провадження (АСВП №4982768). Крім того, до матеріалів справи доданий акт державного виконавця від 10.11.2021 року в якому зазначено, дослівно " виходом державного виконавця за адресою вказано у виконавчому документі був відсутній. На виклики та повідомлення не реагував. Майна належного боржникові не виявлено."

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-XII (далі - Закон №3857-XII). Згідно із положеннями п. 5 статті 6 даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), державний виконавець має право звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Згідно із ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону №1404-VIII, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного виконавця).

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, що позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків (Узагальнення ВСУ судової практики щодо розгляду подань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року).

На думку суду, саме по собі невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього відповідним рішенням зобов`язань та повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Також, слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не зазначено підстав та не надано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

З урахуванням викладеного, а також оскільки державним виконавцем не надано доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов`язання, то у суду не має правових підстав для задоволення цього подання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем відкрито виконавче провадження, проте, до матеріалів справи не надано документів, що підтверджували, що виконавцем вжито будь-які інші заходи як щодо розшуку боржника, також не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VIIІ, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п.8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», від 27 січня 1995 року №57, ст. 2, 7, 260, 261, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Матюк Яни Борисівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

СуддяР. В. Бакланов