Справа № 161/5317/18 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/147/22 Категорія: 76 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Соломахи А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що пов`язані із явкою до суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Координаційного центру з надання правової допомоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У грудні 2018 року відповідач Координаційний центр з надання правової допомоги звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі, зокрема, про стягнення судових витрат, що пов`язані із явкою до суду, мотивуючи її тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі відмовлено, а постановою Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року зазначене рішення суду залишене без змін.

Зазначав, що відповідач, як юридична особа, приймав участь у судових засіданнях першої та апеляційної інстанції через своїх представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за належно посвідченими довіреностями. Відповідно до ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять та інші витрати, які згідно розрахунку становлять 20 077 грн 11 коп.

Ураховуючи наведене, відповідач Координаційний центр з надання правової допомоги уточнивши вимоги заяви, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 6 902 грн 83 коп. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року заяву Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що пов`язані з явкою до суду у цій справі залишено без розгляду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що представники відповідача до закінчення судових дебатів чи розгляду справи та протягом п`яти днів після ухвалення рішення не подали до суду відповідних доказів та заяви з цього приводу не зробили, а тому заява Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає залишенню без розгляду. Крім того, суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню заява ОСОБА_2 про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 15 360 грн, оскільки згідно зі ст. 142 ЦПК України суду не надано доказів про здійснення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, унаслідок необґрунтованих дій відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача Координаційного центру з надання правової допомоги відмовити. Крім того, просив апеляційний суд стягнути з Координаційного центру з надання правової допомоги на його користь судові витрати, що пов`язані з розглядом заяви про ухвалення додаткового рішення в суді у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 360 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Стягнуто з Координаційного центру з надання правової допомоги на користь ОСОБА_2 420 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року та постановою Верховного Суду від 06 серпня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Координаційного центру з надання правової допомоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідач Координаційний центр з надання правової допомоги зазначив, що у зв`язку з розглядом справи ним понесені витрати, пов`язані з відрядженням представників (витрати на квитки, проживання та добові витрати), розмір яких становить 6 902 грн 83 коп.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подав заперечення на заяву відповідача про стягнення судових витрат, що пов`язані з явкою до суду, у якому просив у задоволенні заяви відмовити та стягнути з відповідача на його користь 15 360 грн витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом з матеріалів справи встановлено, що до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача не зробила ні усної, ні письмової заяви щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з явкою до суду та не надала доказів понесення таких витрат. Заяву про стягнення судових витрат, що пов`язані з явкою до суду відповідач Координаційний центр з надання правової допомоги подав до суду першої інстанції 17 грудня 2019 року.

Отже, суд зробив правильний висновок, що заява Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом першої інстанції під час розгляду справи зловживання процесуальними правами з боку відповідача не встановлено, як і не встановлено того, що заява про ухвалення додаткового рішення подана відповідачем внаслідок його неправильних дій, при цьому, позивачем не зазначено у чому виразились необґрунтовані дії відповідача.

З огляду на наведене, правильним також є висновок суду, що відсутні передбачені законом підстави для покладення на відповідача понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 15 360 грн, оскільки останнім не надано доказів про здійснення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій відповідача.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про залишення без розгляду заяви відповідача Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що пов`язані із явкою до суду у цій справі є законною та обґрунтованою.

Наведені позивачем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності ухвали суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції про відсутність необґрунтованих дій відповідача у зв`язку з поданням заяви про ухвалення додаткового рішення, залишеної судом без розгляду, що виключає підстави для компенсації здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також встановленими у справі обставинами і не впливають на законність ухвали суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам відзиву на заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: