Єдиний унікальний номер 243/137/19
Номер провадження 22-ц/804/477/22
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року

м. Бахмут

справа № 243/137/19

провадження № 22-ц/804/477/22

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мальваного Ю.М., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладух О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/137/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків його недійсності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2021 року (суддя Ільяшевич О.В.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем постійного проживання позивача у м. Слов`янського Слов`янську Донецької області помер його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є син спадкодавця ОСОБА_1 . Протягом встановленого законом строку після смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак при подачі цієї заяви від нотаріуса позивачу стало відомо про те, що напередодні смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 був складений заповіт на ім`я відповідачки ОСОБА_2 . Вважав, що судом цей заповіт має бути визнаний недійсним, з таких підстав: протягом останнього періоду свого життя ОСОБА_5 страждав цілим рядом важких хронічних захворювань, у тому числі хронічним алкоголізмом, у зв`язку з чим перебував на обліку лікаря нарколога. ОСОБА_5 також страждав на такі і тяжкі захворювання, як цироз печінки, хронічний панкреатит, ішемічна хвороба серця, атеросклероз, кардіосклероз, асцитоалкогольна кардіоміопатія, хронічний токсичний гепатит декомпенсації. У зв`язку з даними захворюваннями ОСОБА_5 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах у тому числі, з 6 вересня 2017 року по 16 вересня 2017 року у КЛПУ «Міська лікарня №1 міста Слов`янська» у терапевтичному відділенні №2 м. Слов`янська за адресою: м. Слов`янськ Донецької області, вул. Заводська № 2, де він помер. Згідно із медичними документами, ОСОБА_5 з 6 вересня 2017 року по 15 вересня 2017 року перебував у даному медичному закладі у стані середньої тяжкості, а з 15 вересня по 16 вересня 2017 року у тяжкому стані. До цього медичного закладу 6 вересня 2017 року ОСОБА_5 був доставлений каретою швидкої медичної допомоги. 15 вересня 2017 року, о 18 год. 00 хв., тобто в той час, коли ОСОБА_5 вже перебував у важкому стані, відповідачка ОСОБА_2 забрала ОСОБА_5 з вищевказаного медичного закладу, а наступного дня, 16 вересня 2017 року, о 09 год. 00 хв., знову привезла його до лікарні. Згідно із довідкою, виданою КЛПУ «МЛ №1 міста Слов`янська», до ОСОБА_5 , який перебував у важкому стані, в даному медичному закладі, нотаріус прибув у 12 год. 00 хв. Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Орлової Л.А., вищезазначений заповіт був складений ОСОБА_5 об 11 год. 40 хвилин, що суперечить медичним документам. Відповідно до тієї ж довідки, виданої нотаріусом, вищезазначений заповіт був зареєстрований у відповідному реєстрі в 12 годин 40 хвилин, тобто на спілкування зі спадкодавцем, з`ясування можливості складання заповіту, встановлення дієздатності спадкодавця, на складання заповіту, ознайомлення спадкодавця з текстом заповіту, внесення їх у спадковий реєстр знадобилося лише 40 хвилин. При цьому при складанні та посвідченні цього заповіту нотаріусом була допущена помилка при вказівці місця складання заповіту, а саме: замість КЛПУ «Міська лікарня №1 міста Слов`янська» терапевтичне відділення №2, адреса: м. Слов`янськ Донецької області, вул. Банківська №25, що є правильним, було зазначено: "Міська лікарня №2 міста Слов`янська", терапевтичне відділення №2, адреса: АДРЕСА_2 . Крім того, під час розгляду цивільної справи за позовом позивача до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, який перебував у провадженні судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 , допитана як свідок зі сторони відповідачки, бабуся відповідачки ОСОБА_7 пояснила, що вона була присутня при складанні та підписанні вищевказаного заповіту спадкодавцем і з цієї причини з упевненістю може підтвердити ту обставину, що ОСОБА_5 складав цей заповіт власноруч і самостійно ставив підпис під цим заповітом. Вважав, що при складанні оспорюваного заповіту усі норми законодавства були порушені. Враховуючи вищезгадані обставини, а саме, важкий стан заповідача, що мав місце за кілька годин до його смерті, а також присутність поряд із заповідачем у момент складання заповіту близької родички відповідачки - її бабусі ОСОБА_7 вважав, що волевиявлення заповідача не могло бути вільним і не відповідало його волі. Просив суд, визнати недійсним заповіт, укладений ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.А. 16 вересня 2017 року за № 2218. Стягнути з відповідачки на користь позивача всі витрати, понесені ним у цій справі, згідно із описом витрат, що додається до цього позову.

15 квітня 2019 року до суду від представника позивача ОСОБА_8 надійшла заява про зміну підстав позову, в якій зазначено, що батько довірителя на час складання заповіту знаходився в лікарні де проходив лікування з діагнозом: «гострий панкреатит, цироз печінки, асцит, ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз», крім того доволі довгий час він хворів іншими тяжкими захворюваннями. З огляду на те, що ОСОБА_5 був алкогольно-залежною людиною і він часто знаходився в запійному стані, позивач вважав, що на момент складання оскаржуваного заповіту ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій і не керував ними, чим і скористалася відповідачка. Отже, враховуючи той факт, що оскаржуваний заповіт не відповідає вимогам законодавства, він порушує права позивача як законного спадкоємця свого батька. Крім того, що ОСОБА_5 на момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій, він не міг підписати текст заповіту, а підпис в заповіті зроблений не ним. Отже, вважав що оскаржений заповіт є недійсним, укладений з порушенням вимог Цивільного кодексу України, особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними і всупереч її волі. З огляду на викладене просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 16 вересня 2017 року посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Орловою Л. О, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2218.

05 жовтня 2020 року до суду від представника позивача ОСОБА_4 , надійшла заява про зміну підстави позову (уточнення позовних вимог), обґрунтована тим, що позивач у первісному позові від 08 січня 2019 року. Як вказано вище, вже зазначав, що окрім наявності у спадкодавця тяжкої хвороби, яка впливає на здатність усвідомлювати та керувати своїми діями, були наявні також інші порушення вимог чинного на час складання заповіту вимог законодавства, а саме: щодо недотримання таємниці заповіту, так, позивач зазначав, що при складанні та підписанні заповіту у приміщенні палати лікарні, де у день смерті перебував спадкодавець, була присутня ОСОБА_7 , яка є бабусею відповідачки. Присутність при складанні заповіту родича особи, на користь якої складено заповіт та відомості про яку не відображені у тексті заповіту та відсутній її підпис, є порушенням вимог статей 1253 та 1255 ЦК України щодо посвідчення заповітів. Дане порушення є окремою підставою для встановлення нікчемності заповіту; щодо свободи волі спадкодавця та суперечності місця і часу посвідчення заповіту, так, позивач зазначав, що згідно з довідкою КЛПЗ «Міська лікарня № 1» (нині КНП Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська) від 19 лютого 2018 року до спадкодавця нотаріус прибув біля 12 години 00 хв. опівдні. Сама лікарня знаходиться за адресою: м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 85. А згідно із заповітом його складено на прохання спадкодавця «за допомогою загальноприйнятих технічних засобів об 11 годині 30 хвилин) та в кінці зазначено: «У зв`язку з хворобою заповіт складено та посвідчено у лікарні за адресою: АДРЕСА_3 . терапевтичне відділення, палата № 9 об 11 годині 40 хвилин», що суперечить вказаній довідці КЛПЗ «Міська лікарня № 1» та само по собі є суперечливим. Тобто, відповідно до матеріалів справи спадкодавець перебував на лікуванні у КЛПЗ «Міська лікарня № 1» за адресою: м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 85, а згідно із заповітом у Міській лікарні № 2 за адресою: м. Слов`янськ, вул. Заводська, буд. 2. Крім того, звертає увагу на той факт, що нотаріус прибув до лікарні біля 12 годині опівдні, а в тексті заповіту надруковано (а не вписано ручкою) більш ранній та інший час, при чому два різних часи - об 11:30 та об 11:40, що свідчить про те, що заповіт був складений не зі слів та не у присутності спадкодавця, а заздалегідь підготовлений нотаріусом без погодження із спадкодавцем. Тобто, спочатку нотаріус повинен дізнатись волю заповідача, а вже потім записати заповіт власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Якщо спадкодавець попередньо звертався до нотаріуса із консультацією щодо змісту заповіту, що дозволило нотаріусу скласти його текст за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, то така інформація має міститись у Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса. Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Таким чином, заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми (невірний та/або помилковий час, а також місце складання) та посвідчення (складено не за волею спадкодавця, а як заздалегідь підготовлений бланк), що робить його нікчемним.

У зв`язку з чим позивач просив встановити нікчемність заповіту, укладеного ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 , та посвідченого 16 вересня 2017 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Орловою Л.О. за реєстровим № 2218, та застосувати наслідки його недійсності. Судові витрати стягнути з відповідачки на користь позивача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків його недійсності, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що оспорюваний заповіт складений відповідно до вимог статей 1247, 1248 ЦК України, а зазначені в позовній заяві недоліки щодо місця складання заповіту не є такими, що тягне за собою нікчемність заповіту, інші доводи позивача не є такими, що прямо вказують на порушення вимог щодо форми та порядку складання заповіту.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована суперечностями щодо місця та часу підписання померлим ОСОБА_5 заповіту; особи, яка викликала нотаріуса для складання заповіту. Крім того, на думку скаржника, судом першої інстанції було зроблено неправильний висновок щодо дотримання таємниці заповіту під час його підписання. Присутність при складанні заповіту родича особи, на користь якої складено заповіт, тобто відповідача, ОСОБА_7 , яка є бабусею відповідача та відомості про яку не відображені у тексті заповіту та відсутній її підпис, є порушенням вимог статей 1253 та 1255 ЦК України щодо посвідчення заповітів. Також, скаржник звертає увагу, що судом було зроблено неправильний висновок щодо дотримання вимог відібрання волі спадкодавця при складанні заповіту та зазначає, що спочатку нотаріус повинен дізнатись волю заповідача, а вже потім записати заповіт власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Однак, відповідно до дослідженого журналу викликів нотаріуса за 16.09.2017 року нотаріус був у палаті померлого ОСОБА_5 лише один раз у проміжку з 11 до 12 години ранку. При цьому, згідно з листом лікарні нотаріус прибув до лікарні біля 12 години опівдні, а в тексті заповіту надруковано (а не вписано ручкою) більш ранній та інший час, при чому два різних часи об 11:30 та об 11:40, що свідчить про те, що заповіт було складено не зі слів та не у присутності спадкодавця, а заздалегідь підготовлено нотаріусом без погодження із спадкодавцем.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав,просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував,просив її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно із довідкою КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» № 889 від 03 травня 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку у лікаря психіатра в ДВ ОКПЛ м. Слов`янська не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Згідно із довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ № 2/65 від 13 травня 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на диспансерному обліку у лікаря нарколога з лютого 2005 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Знятий з обліку у лютому 2018 року у зв`язку зі смертю.

Згідно із копією протоколу патологоанатомічного дослідження №327 від 18 вересня 2017 року, причина смерті ОСОБА_5 зазначена: а) легенєво-серцева недостатність; б) двостороння гіпостатична пневмонія; в) алкогольна кардіоміопатія. В клініко-анатомічному епікризі зазначено, що хворий ОСОБА_5 06 вересня 2017 року, о 15 год. 30 хв., надійшов у т/в-2 МЛ № 1 зі скаргами на задишку при ходьбі, набряки н/кінцевостей, слабкість, зрідка запаморочення, сухість у роті, спрага, зменшення кількості сечі. Хворіє з травня 2017 року, коли почали наростати вищеописані скарги. Звернувся до лікаря, призначено лікування. Однак стан погіршився, ЛШМД доставлений у т/в-2 МЛ № 1, госпіталізований. Проводилось лікування, проте стан хворого погіршився і при наростанні явищ легенево-серцевої недостатності ІНФОРМАЦІЯ_1 о 23 год. 30 хв. констатовано біологічну смерть. На розтині виявлено алкогольну кардіоміопатію з вираженою дилатацією порожнин серця та розвитком вираженої серцево-судинної недостатності у вигляді індурації паренхіматозних органів, набряку ПЖК нижніх кінцівок, двосторонньої застійної пневмонії. НПС легенево-серцева недостатність. За результатами гістологічного дослідження, були досліджені головний мозок, легені, печінка, нирки, серце, підшлункова залоза, селезінка.

Згідно із листом КЛПЗ «Міської клінічної лікарні м. Слов`янська» №01-8/28 від 13 лютого 2018 року, на адвоката Чередниченка Ю.В. від 12 лютого 2018 року № 520 повідомлено, що при розтині трупа ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у терапевтичному відділенні №2 КЛПУ «МЛ №1», ознак алкогольного сп`яніння, алкогольного отруєння, отруєння іншими речовинами під час розтину не виявлено, але такої мети під час розтину не ставилося. Тіло надійшло на розтин з діагнозом: Алкогольна кардіоміопатія, СН 2Б-Ш, тобто стадія декомпенсації триваючого соматичного захворювання, обумовленого тривалим прийомом алкоголю. Знайдені на розтині зміни внутрішніх органів підтвердили цей діагноз.

У листі КЛПЗ «Міської клінічної лікарні м. Слов`янська» №01-8/12 від 18 січня 2018 року, на запита адвоката Чередниченка Ю. В. від 10 січня 2018 року № 4 повідомлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , для стаціонарного лікування направлений у ХВ №1 МКЛ м. Слов`янська, 16 червня 2017 р. з діагнозом: Цироз печінки, портальна гіпертензія, асцит. При вступі до відділення були скарги на стан здоров`я. 15 червня 2017 року обстежився: УЗД органів черевної порожнини; 20 червня 2017 року консультований терапевтом. Перебував на стаціонарному лікуванні в ХВ № 1 МКЛ м. Слов`янська з 16 червня 2017 р. по 29 червня 2017 р. (13 ліжко-днів). Основний діагноз: Гострий панкреатит. Осл. основного: Цироз печінки. Асцит. ІХС: атеросклеротичний, кардіосклероз Н2В. Виписаний із відділення для подальшого лікування у терапевтичному відділенні. Помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого №691, ОСОБА_5 перебував в хірургічному відділенні №1 на стаціонарному лікуванні з 16 червня 2017 року по 29 червня 2017 року з діагнозом: Осн.: Гострий панкреатит. Соп.: Цироз печінки. Асцит. ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз Н11В.

В судовому засіданні також був оглянутий оригінал амбулаторної картки з наркологічного диспансеру м. Слов`янська № 4975 відносно ОСОБА_5 за період з 08 лютого 2005 року по 15 вересня 2017 року, та медичну карту стаціонарного хворого №720, палата №9 ОСОБА_5 за період з 06 вересня 2017 року по 16 вересня 2017 року з КЛПЗ «Міська лікарня №1».

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 44 від 28 квітня 2020 року, виготовленої на виконання ухвали суду, в момент складання заповіту від 16 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Орловою Л.О. 16 вересня 2017 року, та зареєстрованого в реєстрі за №2218, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО 239391 від 23 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А. В., спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_9 , 1940 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: квартири номер АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47829339 від 23 травня 2017 року, зареєстровано спадкову справу № 60577441 у спадковому реєстрі № 62/2017 після смерті спадкодавця ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_5 .

Згідно із рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2009 року, посвідчене державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В. Р. та зареєстроване в реєстрі за № 1-2190, видане ОСОБА_9 , на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та складається з ? частки квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 травня 2017 року, посвідчене приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А. В. та зареєстроване в реєстрі за № 2232, видане ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та складається з квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним. Запис № 20551727 про право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , яка має реєстраційний номер Слов`янськ нерухомого майна № 141, зроблений 23 травня 2017 року о 18:13:47 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - скасований. В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Згідно із актуальною інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87839927 сформованого 23 травня 2017 року, відомості про власника трикімнатної квартири АДРЕСА_5 у формі приватної власності в розмірі 1 частки зазначені за ОСОБА_5 .

Згідно із свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 , Серія: НОМЕР_1 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками в свідоцтві записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

Згідно із свідоцтвом про смерть Серія: НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Слов`янську Донецької області.

Згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49122829 від 16 вересня 2017 року, була зареєстрована спадкова справа № 2218 після смерті ОСОБА_5 .

За матеріалами спадкової справи № 208/2017, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , із заявами про прийняття спадщини 13 листопада 2017 року звернулася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_1 .

Згідно із заповітом серії НМІ 280966 від 16 вересня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л. О., ОСОБА_5 заповідає ОСОБА_2 все майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і на що він за законом матиме право. У заповіті також зазначено, що у зв`язку із хворобою спадкодавця він складений та посвідчений у лікарні за адресою: м. Слов`янськ, вул. Заводська, буд. 2, Міська лікарня №2, терапевтичне відділення, палата № 9, об 11 год. 40 хв.

Згідно із Інформаційною довідкою з єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 126404711 від 13 листопада 2017 року, за вказаними параметру запиту знайдено: бланк серії НМІ 280966, дата отримання бланка 24 липня 2017 року приватним нотаріусом Орловою Л. О., дата витрачання: 16 вересня 2017 року, код витрачання бланка: 4 - Заповіт.

Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49838622 від 13 листопада 2017 року заповіт, складений ОСОБА_5 , і посвідчений 16 вересня 2017 року приватним нотаріусом Орловою Л. О. (номер в реєстрі нотаріальних дій: 2218). Заповіт зареєстрований 16 вересня 2017 року, о 12 год. 46 хв. у Спадковому реєстрі за номером 61235922 та є чинний. Інформації про реєстрацію інших заповітів, складених ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі немає.

Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 204/02-14 від 20 березня 2018 року, приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л. О. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки Слов`янський міськрайонний суд Донецької області заборонив видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

У копії журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори № 01-29 зазначено, що 16 вересня 2017 року, об 11 год. 00 хв., ОСОБА_12 зробила виклик нотаріуса до лікарні, про що поставила свій підпис. 16 вересня 2017 року, об 11 год. 10 хв. нотаріусом був здійснений виїзд до міської лікарні № 2 (м. Слов`янськ, вул. Заводська, 2); для вчинення заповіту р.2218 для ОСОБА_5 , у зв`язку з його хворобою. В журналі міститься запис про повернення нотаріуса до місця роботи - 12 год. 00 хв. Також мається підпис нотаріуса.

У листі приватного нотаріусу Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л. О. № 59/02-14 від 25 січня 2018 року, на заяву ОСОБА_1 від 16 січня 2018 року, повідомлено, що після смерті ОСОБА_5 , із заявами про прийняття спадщини звернулися 13 листопада 2017 року спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 та 16 грудня 2017 року, спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_1 . Із заявою про відмову від спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа заведена 13 листопада 2017 року, № 208/2017.

У довідці приватного нотаріусу Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О. № 118/02-14 від 14 лютого 2018 року, на заяву ОСОБА_11 від 30 січня 2018 року, яка діє на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , щодо надання інформації (згідно зі статтею 1255 Цивільного Кодексу України), зазначено, що ОСОБА_5 об 11 годині 40 хвилин 16 вересня 2017 року у лікарні за адресою: м. Слов`янськ Донецької області, вул. Заводська, буд. 2, Міська лікарня № 2, терапевтичне відділення, палата № 9, був складений заповіт, посвідчений Орловою Л.О., приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 2218, та зареєстрований в Спадковому реєстрі о 12 годині 46 хвилин. Нотаріуси мають право видавати довідки про заповіт (про наявність заповіту, його зміст, тощо) спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть.

Згідно із листом КЛПЗ «Міської лікарні №1» №01-22/12 від 15 січня 2018 року, на запит адвоката Чередниченка Ю.В. від 10 січня 2018 року № 3, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні № 2 КЛПУ «Міська лікарня №1» з 06 по 16 вересня 2017 року (день смерті). У відділення було доставлено каретою швидкої допомоги з діагнозом: цироз печінки у стані середньої тяжкості, даних за алкогольне сп`яніння у супровідному аркуші швидкої допомоги та мед. документації немає. Діагноз стаціонару: алкогольна кардіоміопатія СНІІБ-ІІІ/; соп: хронічний токсичний гепатит із можливим результатом у цироз печінки, стадія декомпенсації, МКБ: камінь у лівій нирці, хр. панкреатит F10,20 у нарколога. Стан пацієнта за час перебування в стаціонарі середньоважкий - важкий. Постійно перебував під наглядом лікарів, що лікували і чергові. До медичних працівників із проханням про посвідчення заповіту не звертався. Записів історія хвороби про бажання хворого викликати нотаріуса для посвідчення заповіту немає. В історії хвороби є розписка в тому, що хворий 15 вересня 2017 року залишав відділення, про що є запис чергового лікаря в історії хвороби о 20 год. 00 хв. У день смерті пацієнт перебував у відділенні, про що свідчать записи чергового лікаря.

Згідно із листом КЛПЗ «Міської лікарні №1» №01-22/47 від 19 лютого 2018 року, на запит адвоката Чередниченка Ю.В. від 12 лютого 2018 року № 520 повідомлено, що в історії хвороби є розписка ОСОБА_13 від 15 вересня 2017 року про те, що він іде на ніч додому. За словами чергового персоналу, дійсно 15 вересня 2017 року, близько 18 год. 00 хв., пацієнт у супроводі жінки поїхав додому на таксі. Пересувався за сторонньої допомоги на ногах. 16 вересня 2017 року, близько 9 год. 00 хв., пацієнт у супроводі тієї ж жінки на таксі повернувся до стаціонару. За словами чергового персоналу, близько 12 год. 00 хв., 16 вересня 2017 року, до пацієнта прибув нотаріус, якому згідно з нормативними актами було забезпечено безперешкодний доступ до пацієнта. За словами чергового персоналу, хворий перебував у адекватному стані. Пацієнт був оглянутий 16 вересня 2017 року, о 10 год. 20 хв.; 20 год. 00 хв.; 22 год. 00 хв. та о 23 год. 30 хв.. Стан хворого за весь час перебування у стаціонарі з 06 вересня 2017 року до 15 вересня 2017 року середньої тяжкості; з 15 вересня 2017 року по 16 вересня 2017 року важке на тлі основного та супутнього захворювання. Постійно перебував під наглядом чергового персоналу. Різке погіршення стану здоров`я настало о 22 год. 00 хв. 16 вересня 2017 року. Черговий персонал: 15 вересня 2018року - лікар ОСОБА_14 (звільнилася) м/с ОСОБА_15 (звільнилася, мл. м/с ОСОБА_16 ; 16 вересня 2018 року лікар ОСОБА_17 , м/с - ОСОБА_18 мл. м/с ОСОБА_19 .

Згідно із листом КНП Слов`янської міської ради «Міської лікарні №1 м. Слов`янська» №01-22/62 від 19 лютого 2019 року, на запит адвоката Чередниченка Ю.В. від 17 лютого 2021 року № 715 повідомлено, що терапевтичне відділення №2 КЛПЗ «Міська лікарня №1» в вересні 2017 року знаходилося за адресою: АДРЕСА_3 ). Терапевтичне відділення №2 є структурним підрозділом КПЛЗ « Міська лікарня №1», а з 01 квітня 2019 року КНП СМР «Міська лікарня №1 м. Слов`янська», з 29 травня 2012 року по теперішній час.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні під присягою показала, що нотаріуса до ОСОБА_20 викликала ОСОБА_2 .. Нотаріус приїздив до ОСОБА_5 з`ясовував побажання щодо змісту заповіту, повертався до нотаріальної контори, де друкував заповіт, а потім вернувся до лікарні, де ОСОБА_5 підписав заповіт. Вона була присутня в лікарні, однак під час спілкування нотаріуса із ОСОБА_5 , вона не була присутня.

Нотаріус ОСОБА_21 відмовилася від дачі показань, посилаючись на нотаріальну таємницю.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний заповіт складений відповідно до вимог статей 1247, 1248 ЦК України, а зазначені в позовній заяві недоліки щодо місця складання заповіту не є такими, що тягне за собою нікчемність заповіту, інші доводи позивача не є такими, що прямо вказують на порушення вимог щодо форми та порядку складання заповіту.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

В статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятої та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя статті 1247 ЦК України).

В даній справі оспорюваний заповіт складено нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів з використання комп`ютерного набору та роздруківки. В графі «підпис» міститься рукописний запис «Заповіт мною прочитаний вголос та підписаний власноручно, ОСОБА_5 ».

Нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_5 зміст статей 1233-1236, 1248 та 1241 ЦК України, щодо обов`язкової частки, статті 1254 ЦК України щодо права заповідача на скасування та зміну заповіту, а також статті 1307 частини 2 ЦК України щодо нікчемності заповіту, на майно яке є предметом спадкового договору.

Рядком нижче зазначено, що заповіт посвідчено ОСОБА_21 , приватний нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області. Записаний зі слів ОСОБА_5 . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Усний переклад тексту заповіту з української мови на російську мову зроблено нотаріусом.

Також в заповіті зазначено, що у зв`язку з хворобою заповіт складено та посвідчено у лікарні за адресою: м. Слов`янськ Донецької області, вул. Заводська, 2, Міська лікарня № 2, терапевтичне відділення, палата № 9 о 11 годині 40 хвилин.

Позивач в якості підстав визнання заповіту нікчемним посилається на недотримання форми і порядку під час його посвідчення, зокрема, на думку позивача, судом першої інстанції було зроблено неправильний висновок щодо невідповідності місця і часу посвідчення заповіту дійсним обставинам.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що помилка щодо місця вчинення заповіту, вказана у заповіті, дійсно, є очевидною, однак вона не позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально засвідчила, отже не може розцінюватися як порушення форми заповіту.

Також відсутні підстави вважати, що в заповіті нотаріусом неправильно вказаний час спілкування зі спадкодавцем та час його складання.

Тобто, апеляційний суд виходить з того, що вищезазначене не є істотною умовою для встановлення нікчемності заповіту та жодним чином не впливає на волевиявлення заповідача щодо розпорядження власним майном.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що заповіт складено з порушенням вимоги щодо таємниці його посвідчення у зв`язку з тим, що при складанні заповіту була присутня ОСОБА_7 , яка є бабою відповідача. Такі доводи не підтверджені належними доказами, та ґрунтуються на припущеннях. В свою чергу, за частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До того ж, в судовому засіданні під присягою пояснила, що вона була присутня в лікарні, однак під час спілкування нотаріуса з ОСОБА_5 , вона не була присутня.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскарження рішення суду першої інстанції спростовуються змістом оспорюваного заповіту та іншими матеріалами справи, які не містять доказів відсутності вільного волевиявлення заповідача на складання заповіту і порушення визначених законом умов його складання. Крім того, суд врахував результати посмертної судово-психіатричної експертизи, за якою на час складання заповіту ОСОБА_5 розумів свої дії та міг керувати ними.

В даному випадку, ухвалення рішення про встановлення нікчемності заповіту, порушувало б принцип поваги до волі заповідача та обов`язковості її виконання, а також було б неспівмірним втручанням держави у право спадкоємця за заповітом мирно володіти своїм майном.

Так, визнання заповіту нікчемним без встановлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а в разі, якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього.

Практика ЄСПЛ виходить із принципу співмірності наслідків порушення закону. Про це, зокрема, йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Сьорінг проти Сполученого Королівства» від 07 липня 1989 року, де зазначається, що в основі всієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лежить пошук справедливого балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами щодо захисту основних прав індивіда, і, зокрема, в контексті дієвості концептуальних засад мирного володіння майном. Це означає, що ті негативні наслідки, які мають слідувати в порушення закону, не повинні таким чином впливати на майновий стан особи, щоб це явно і очевидно перевищувало значущість правопорушення. Якраз саме це спостерігається при ухваленні судом рішення про нікчемність заповіту як наслідку порушень нотаріального законодавства про посвідчення нотаріусом правочину поза межами його округу.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав вважати оспорюваний заповіт нікчемним, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Ю.М. Мальований

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 16 лютого 2022 року.

Головуючий О.О. Тимченко